NÅGOT OM VÅRA MÄRGBORRARTERS SK.ADKGÖRELSE. 687 



ning, torde förhållandena å en avverkningstrakt i praktiken oftast komma 

 att utjämnas. A mera soliga lägen sker märgborrynglets utveckling 

 hastigare än å beskuggade platser, men torde i förra fallet större av- 

 gång vara att förvänta bland ynglet i olika utvecklingsstadier i rand- 

 barkat virke på grund av barkens uttorkning m. m. 



Tabell 3 visar, att vanliga märgborren icke ens, dä sprickbark helt 

 och hållet saknas, finner tallvirke av sulfatvedsdimensioner olämjjligt som 

 yngelplats. Med 4 undantag hava samtliga undersökta sulfatvedsbitar 

 tvärtom haft överväldigande större antal angrepp av vanliga märgborren 

 än av den mindre. Av tabellen framgår vidare, att den vanliga märgborren, 

 dä den angriper tallvirke med tunnare bark i soliga lägen, för sina an- 

 grepp undviker »solsidorna». Virkets uppläggande i kors, i vilket de 

 särskilda klamparna mer eller mindre beskugga varandra, torde vara 

 orsaken till, att mindre märgborren här mera frångått vanan att i första 

 hand angripa »skuggsidorna». 



Till belysande av omfattningen av märgborrarternas angrepp å små 

 virkesdimensioner meddelas i tabell 4 en sammanställning av märgborr- 

 undersökningar å i kors eller res upplagt kolvedsvirke av tall. 



Klamparnas numrering hade å samtliga resen skett i följd uppifrån 

 och nedåt. 



Utgående frän tabellens siffror för kolvedsresen i, 2, 7, 9, finner man, 

 om varje modergångssystem av båda märgborrarterna giver upphov 

 till 10 fullt livskraftiga märgborrar, 



att / kbm. f. ut. under december — februari upphugget, i res på en 

 gallringstrakt upplagt, obarkat tallvirke av vanliga kolvedsdimejisioner 

 — med en medelmittdiameter av 9,3 cm. — kan för närmaste åren 

 giva upphov till sammanlagt 2^,020 märgborrar, varav i,g^o vanliga 

 och 22,080 mindre. 



Efter samma beräkningsgrunder för resen 3 och 4 erhåller man så- 

 som resultat, 



att / kbui. f. m. under våren upphugget, i res på en gallringstrakt 

 upplagt, kvistbarkat tallinrke av smärre kolvedsdi>ncnsio}ier — medel- 

 mittdiametern = 7,1 cm. — kanframalstra sammanlagt 8,jgo märgborrar, 

 varav 80 vafiliga och 8,iio mindre. 



Känt är, att märgborrarna för sina angrepp gärna utvälja kvisttrak- 

 terna, där bl. a. barken är tunnare och lättare att genomborra. A re- 

 sen }, och 4 hade därför barken närmast och runt alla kvistar avtagits. 

 Dels på grund härav, dels till följd av det alltför färska virkets mindre 

 lämplighet som yngel- och angrei)psplats, blevo märgborrangreppen å 

 dessa båda res proportionsvis fåtaliga. Hade virket huggits i början 



