692 HJALMAR SYLVEN. 



och 2" obarkade, n:r ,^ med glansbark och 8 c:ms diameter hade \" bar- 

 kade och ,V obarkade, n:r 4 med sprickbark och 10 cm:s diameter hade 1" 

 barkade och 4" obarkade, n.r 5 med sprickbark och 15 cm:s diameter 

 hade i" barkade och 5" obarkade remsor. 



Alla klampar angrepos av märg- och barkborrar. Under maj — juni 

 månader var stark torka rådande. 



Vid undersökning den 25 juni 1914 hade samtliga insektsyngeli klamparna 

 I — 3 dött på grund av uttorkning. I klamparna 4 — 5 voro larver och puppor 

 med undantag av i själva barkkanterna vid liv och utvecklingsbara. 



Vill inan genom randbarkning av tallvirke på hyggen mera fullstän- 

 digt förliindra märgborryngels utvecklingsmöjligheter, bör man således 

 aifbarka virket till minst 2j % av hela barkmassan pä så sätt, att 

 högst 7,^ cm. breda barkremsor kvarlämnas , 



Bland rovinsekterna torde den rödbröstade myrbaggen — Clerus 

 formicarius — vara en fruktansvärd fiende till särskilt den vanliga märg- 

 borren i alla utvecklingsstadier. I grövre, helt obarkat virke finner man 

 denna skalbagges — som fullvuxna rent skära — larver ofta till stort 

 antal. Den 8 juli 19 16 anträffades i och under en 1,4 kvadratmeters 

 barkmantel av en 21 cm. tjock rotstock av tall 52 myrbagglarver, av 

 vilka flera voro fullvuxna. Den undersökta stockdelen hade sammanlagt 

 263 gångsystem av den vanliga märgborren. Av dessa 

 voro 223 nästan rensade från all märgborravkomma. Detta 

 mästerverk får dock ej helt skrivas på myrbagglarvernas 

 konto, ty larver och fullbildade av andra rovinsekter, bl. a. 

 av tvenne arter »kortvingbaggar> — sannolikt Quedius mo- 

 lochinus och en Xantholinus-art — förekommo samtidigt 

 fastän i mindre utsträckning. Uti virke, som rand- eller 

 kvistbarkats eller mera uteslutande angripits av den mindre 

 märgborrens yngelgångar, tyckas myrbagglarver sällan upp- 

 träda, men torde sådant virke mera hemsökas av de mindre 

 rovinsekterna. 



Fångsträd, som utläggas för märgborrar, böra 

 barkas, dels innan vanliga märgborrens larver 

 hunnit förpuppa sig, dels innan mindre märgbor- 

 rens larver ätit sig ut i splintveden. Detta senare 

 synes stundom försiggå, redan då larverna äro halvvuxna. 

 Orsaken härtill torde då vara, att näringsbrist i bastlagret 

 av en eller annan anledning uppstått för vissa larver, 

 Fig. 14. Typisk som då något i förtid tillgripa veden, i vilken de detta 

 modergäng med oaktat ofta kunna fullständigt utveckla sig. Som varje 



äggläggning av ^ ^ 



vanl. märgborren. fångsträd oftast torde hysa båda märgborrarternas av- 



