SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT I916. H. 9 lO. 



Något om våra märgborrarters skadegörelse 

 och utvecklingsmöjligheter. 



Av Hjalmar Sylvén. 



Märgborrarnas största skadegörelse i våra tallskogar förorsakas, som 

 känt är, genom de fullbildade insekternas angrepp å friska tallskott. 

 Huru många skott en märgborre i normala fall kan angripa under sin 

 livstid, är härvid en fråga av allra största betydelse och intresse. Huru- 

 vida i vårt land några mera ingående undersökningar eller försök gjorts 

 för att lösa denna fråga, har jag mig icke bekant. Att den unga märg- 

 borren under kläckningsåret på eftersommaren och hösten före sitt över- 

 vintrande uräter tallskott, torde vara ett fastslaget faktum. Om han un- 

 der denna tid nöjer sig med endast ett skott, torde dock vara outrett. 

 Någon skillnad mellan de båda märgborrarterna beträffande skottgna- 

 gandet synes icke heller ha blivit framhållen i facklitteraturen. HOLM- 

 GREN angiver endast för den vanliga märgborren, att denna ofta även 

 före fortplantningstidens inträde om våren begagnar förut orörda skott 

 till sin föda. 



För utrönande av märgborrarternas skadegörelse och utvecklingsmöj- 

 ligheter ha under de senaste åren undersökningar och försök utförts å 

 Grönsinka kroriopark. Då resultaten av dessa synas mig ägnade att i 

 någon mån vidga vår nuvarande kännedom om dessa våra tallskogars 

 farligaste skadeinsekter, har jag härmed velat framlägga dem för offent- 

 ligheten. 



Under år 19 14 hava mindre försök anställts i burar vid Grönsinka skogs- 

 skola. Mitt på ett nyavverkat, mindre kalhygge placerades en större 

 bur, 2.20 meter lång, i meter bred och 0,6 meter hög. Denna uppdela- 

 des uti 4 lika stora småburar, de nedannämnda burarna I — IV. Dessas 

 sidor utgjordes nedtill av järnplåt, gående 15 cm. under och lika högt ovan 

 marken. Över järnplåten vidtog ett fint metalltrådsnät — med 1 mm:s 

 maskor — som bildade burarnas övriga ytor. Omsorgsfullt undersöktes, 

 att burarna voro så täta, att ingenstädes en märgborre skulle kunna taga 

 sig ut eller in. 



Den 30 maj planterades i vardera av burarna I och III 6 stycken 8- 

 äriga, c:a 55 cm. höga, felfria tallplantor. Samma dag insattes i vatten- 



