674 HJALMAR SYLVÉN. 



Man kan tänka sig, att märgborrhanarna under fortplantningstiden 

 böra känna en viss oro över, att parningsmöjligheter under deras mat- 

 . bestyr skola försummas. En märgborghane torde till följd härav stundom 

 snart övergiva ett av honom påbörjat märggnag i ett tallskott för att 

 uppsöka en väntande hona. När hunger sedermera ånyo ansätter ho- 

 nom, blir det måhända ett nytt tallskott, som får sitta emellan. Detta 

 om frestande tallskott på nära håll finnas att tillgå. I motsatt fall till- 

 komma kanske de förut omnämnda hangångarna i omedelbar närhet till 

 honornas verksamhetsfält. 



Hos båda märgborrarterna torde hanen såsom känt mer eller mindre 

 vara honan behjälplig att bortskaffa borrmjölet ur modergångarna. Detta 

 torde bevisa, att hanarna efter en gång skedd parning ännu äro livskraf- 

 tiga. Skall hanarnas beredvillighet att hjälpa honorna härutinnan endast 

 kunna förklaras av en önskan, att deras gemensamma avkomma fortast 

 möjligt måtte kunna ut\'ecklasr Skulle hanarnas mission i livet fordra 

 denna hantlangaresyssla» såsom ett sista led i fortplantningens tjänst ? 

 Är det icke mera troligt, att hanarnas hjälpsamhet även har ett annat 

 syfte? Om förut framhållen sannolikhetsteori» angående 2 omgångar 

 modergångar med äggläggning i följd efter varandra av en och samma 

 märgborrhona är riktig, skulle man väl kunna förklara hanarnas iver att 

 >'påskynda» honornas äggläggning på ett annat sätt. Det skulle väl ej 

 ligga osökt långt borta att antaga, att hanarna önska snarast möjligt få 

 nytt tillfälle att para sig med sin — för tillfället? — utkorade, samt att 

 sådan möjlighet skulle kunna yppa sig efter den pågående modergån- 

 gens avslutande. Kanske förnyad parning rent av kan försiggå, innan 

 modergången blivit färdig. En annan riddare kunde måhända uppenbara 

 sig och göra honom platsen stridig. 



Holmgren uppgiver, att ogynnsamma väderleksförhållanden under 

 hösten kunde verka därhän, att fullbildade märgborrar understundom icke 

 hinna utbildas före vinterns inträde, varför larver och puppor under så- 

 dana förhållanden skulle komma att övervintra. Parningstiden skulle 

 härigenom kunna inträffa ganska sent, måhända till och med långt in i 

 juni månad. Skulle övervintrande larver eller puppor i vårt land någon 

 gång förekomma, torde väl dessa härröra sig från en undantagsvis upp- 

 trädande »andra generation» märgborrar under eftersommaren. 



Under eftersommaren och hösten anställdes sedermera i samma burar 

 nya försök med lika mänga unga märgborrar av de 2 arterna. Märg- 

 borrarna togos i puppstadiet i respektive arters gångsystem samt utkläck- 

 tes inomhus. Så snart de unga märgborrarrna ansågos vara lagom här- 

 dade för direkt solljus och frisk luft, insläpptes de den 26 juli i sina 

 burar. De voro då till färgen ljusbruna. I vardera av burarna intogos 



I 



