SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT 1916. H. 9— I O. 



FRÄN SKOGSVARDSSTYRELSERNA. 



Rättegångar och juridiska spörsmål. 



22. Skogsodling av vilken art som helst på tredskandes bekostnad. 

 Ett hovrättens utslag av prejudikatnatur. 



Kronolänsman Granlund och hemmansägare Carl Petter Andersson, Tisslinge, 

 Roslagsbro, Stockholms län, hade pä sin tid av hemmansägaren A. W. Anders- 

 son inköpt avverkningsrätten till skog å hemmanet Torstensboda, men utnyttjat 

 denna rätt på sådant sätt, att länets skogsvårdsstyrelse — då uppgörelse i godo 

 icke kunde träftas — såg sig nödsakad att hos vederbörande länsstyrelse begära 

 laga undersökning. Vid denna undersökning föreskrevs vidtagande av röjning 

 och kultur genom sådd före viss, i protokollet angiven tid, så att fullständig 

 skogsåterväxt vid kulturperiodens slut måtte vara förefintlig. Emellertid vid- 

 togos inga som helst åtgärder av de ansvarsskyldiga. Skogsvårdsstyrelsen upp- 

 manade i skrivelser härtill, men ingenting gjordes, trots länsjägmästarens på- 

 pekanden till vederbörande båda nämnda borgenärer för den i första hand 

 ansvarige A. \\'. Andersson, vilka visserligen muntligt (genom Granlund) an- 

 höllo få saken ordnad genom styrelsens försorg, men i övrigt ingenting gitte 

 utföra. Skogsvårdsstyrelsen måste då, jämlikt förbindelsens innehåll, utföra skogs- 

 kulturen i fråga. Marken hade likväl under de öde år, som hunnit förflyta 

 mellan synen och de föreskrivna åtgärderna, blivit till den grad förvildad, att 

 sådd icke längre kunde vara en lämplig kulturmetod. Under sådana förhål- 

 landen måste plantering utföras. Skogsvårdsstyrelsen verkställde dylik — och 

 vederbörande borgenärer ville icke betala kostnaden. Häradsrätten utdömde 

 dock ersättningsskyldighet till det belopp, styrelsen visade sig hava utgivit, 

 men herrar (iranlund och C. P. Andersson besvärade sig hos hovrätten ö\er 

 skogsvårdsstyrelsens »experiment» att utföra plantering — skriften var för öv- 

 rigt skäligen amper, belastad med onödiga invektiv mot styrelsen, först och 

 sist alldeles oförstående och avvisande, 



Svea hovrätts dom av 26 maj 19 16 är emellertid, såsom redan yttrats, av 

 prejudikatnatur, då nämligen densamma berättigar skogsvärdsstyrelse att under 

 vissa förhållanden verkställa kultur av vilken art som helst pä tredskandes be- 

 kostnad. Markens praktiska återförsättande i skogbärande skick är den huvud- 

 sak, som härvid råder över de förhållanden, som förelågo vid synförrättningen, 

 vilken givetvis endast i tillämpliga delar kan vara till ledning, därest dess 

 anvisningar och föreskrifter under en följd af år blivit fullständigt åsidosatta. 



H. Szs. 



Utslaget är av följande lydelse: 



Kungl. Hovrätten har tagit i övervägande vad handlingarna sålunda samt i 

 övrigt innehålla och prövar rättvist fastställa Häradsrättens dom i jävsfrågan. 



Beträffande själva målet är däri ostridigt, att såväl A. W. Andersson som 



