74° nVAR LIXDEBERG. 



2) att för revisionen erbjuda en enkel kontrollmöjlighet för under hand 



försålt virke; samt 



3) bilda en grundval för inventeringen. 



Då det upphuggna virket för varje år som går intager en allt större plats 

 bland försålda skogsefifekter från statsskogarna, kan man ej längre begära eller 

 lita på, att den förvaltande personalen skall kunna - — utan anteckningar — 

 i minnet sammanhålla de förändringar, som det upphuggna virkesförrådet 

 snart sagt ständigt undergår. 



I de flesta fall torde det vara kronojägaren, som främst kommer i kontakt 

 med förrådet. Han har att för sin bevakningstrakt redovisa växlingarna i 

 detta förråds storlek, d. v. s. vad som går in till eller utfrån förrådet, så väl 

 som lagret vid redovisningsterminens början och slut. 



Kommitterade hava nu föreslagit, att kronojägaren skall vara skyldig föra 

 dagboksanteckningar över såväl utgående som ingående upphuggna effekter. 



Beträftande dagböckernas uppställning är största frihet lämnad och detta 

 av det naturliga skälet, att förhållandena äro i allt för hög grad växlande, 

 för att en enda mall skulle kunna användas för hela riket. Att emeller- 

 tid dagboksformulären, enligt eventuellt två eller tre olika typer, böra upp- 

 rättas med stor omtänksamhet samt med mesta möjliga förtryck^ till undvi- 

 kande av ett tidsödande linjeringsarbete, är givetvis en ingalunda oviktig upp- 

 gift, i all synnerhet om man betänker, att kronojägarnes tid bör så litet som 

 möjligt inkräktas för skrivgöromål. 



Dagböckerna utgöra sålunda det första ledet i förrådsredovisningen. De 

 böra föras så, att kronojägaren därur skall kunna bekvämt erhålla alla de 

 uppgifter, som behövas för upprättande av \irkesrapport, avlöningslistor m. m. 



Har en kronojägare flera skogar eller »redovisningsområden» inom sin be- 

 vakning, gäller det att se till, att uppgifterna beträffande dessa ej samman- 

 blandas. För den skull kan man ju tänka sig endera lösbladsböcker, då 

 antalet vområden» är mycket stort, eller ock att kronojägaren reserverar viss 

 del av anteckningsboken för varje sådant område. 



Hur detaljerad kronojägarens bokföring i praktiken kommer att bliva, torde 

 i regel komma att avgöras av jägmästaren. Ett exempel förtydligar saken. 

 Virke kan ju uppmätas endera å hygget eller i skogen, eller också vid upp- 

 lagsplats, framkört till väg, flottled eller dyl., eller till sist såväl i skogen 

 som framkört till lastplats. Bokföringsförslaget innebär möjligheter för en så 

 detaljerad bokföring, att alla dessa faser kunna avspeglas, om så skulle önskas 

 eller befinnas nödigt. Kronojägaren bör emellertid i dagboken göra sådana 

 anteckningar, att därav framgår, hur arbetena fortskrida och virke uppmätes 

 eller utlämnas. 



Nästa led av virkesbokföringen intages av virkesrapporteyi , vilken av krono- 

 jägaren för varje månad och i samband med förskottsmedelsredovisningen 

 avgives till jägmästaren. 



Rapporterna likaväl som dagböckerna böra anpassas efter för handen va- 

 rande förhållanden. Förekommer ett fåtal sortiment är »bredsidan» lämpligast, 

 d. v. s. varje sortiment intager då en kolumn, som närmare framgår av ne- 

 danstående exempel. 



