SKOGSVÅRDSFÖRENINGENS TIDSKRIFT I916. H. II. 



Sydsverrigs Skove og dansk Skovbrug. 



I Dagene 4de — gde September 19 16 företog den kgl. Veterinser- og Landbo- 

 hojskoles Skovbrugsundervisning en Exkursion til nogle sydsvenske Skovdistrikter. 

 For mig som Leder af denne Exkursion er det en kser Pligt her offentlig at 

 udtale vor bedste Tak for den store Gsestfrihed, med hvilken vi blev mod- 

 taget, saavel som for de interessante og laererige Dage, vi tilbragte i svenske 

 Skove. 



Vi begyndte paa Rossjoholms Gods ved Munka-Ljungby Station og saa der- 

 efter Trolle-Ljungby Lovskove Nord for Sölvesborg, Ulfshult Kronopark Nord 

 for Vilshult Station, Johannishus udstrakte Skove og til sidst det udpraeget 

 skaanske Skovdistrikt under Snogeholm pr. Snfdeborg Station. 



Et af Hovedformaalene med Exkursionen var at udvide de Skovbrugstuderendes 

 Synskreds; de skulde se de Trsearter, vi dyrker ogsaa her i Danmark, voxe 

 under andre Livsvilkaar med Hensyn til Terrain, Jordbund og Klima, end 

 dem vi har i Danmark; og de skulde faa et Indtryk af Skovdrift under andre 

 sociale og administrative Forhold end vore saädvanlige. Derfor var det laererigt 

 for os at komme til Egne, hvor Bogen og Granen, Egen og Eyrren kaemper 

 om Herredommet i Skoven naer ved de nuvaerende Gränser for disse Trsarters 

 naturlige Udbredelse. Lige saa interessant og udbyttebringende for os var 

 det at faa et lille Indblik i Skovbrugets Ordning og Fremgangsmaader under 

 okonomiske Vilkaar, som vel er i Slaegt med dem, vi kendte her hjemmefra, 

 men dog var tilstr^ekkeligt afvigende til at saette staerkt Praeg paa forskellige 

 Sider af Skovdriften. 



Vor Forstaaelse af det, vi saa og hörte, fremmedes i hoj Grad ved, at de 

 fleste af de Forstm^nd, vi gaestede, havde netop de samme Forudsaetninger 

 som vi, idet de havde faaet deres grundla^ggende Uddannelse her i Danmark. 

 Men netop derfor havde det foroget Betydning for os at komme til en svensk 

 Kronopark, hvor ikke blöt Naturen og de sociale Forhold var udpraeget svenske, 

 men hvor Skovbruget ledes ud fra de Synsmaader, som den svenske forstlige 

 Uddannelse giver. Det blev for os ligesom en Kontrol paa vor Opfattelse af 

 det, vi saa af dansk Skovbrug i svenske Skove. 



Det kan ikke vaere andet, end at vi under Exkursionen gentagende Gange 

 kom ind paa Overvejelser af det Sporgsmaal, om det overhovedet er Ret, at 

 danske Forstmtend virker i Sydsverrig: Skal de opfattes som blöt taalte, men 

 dog egentlig naermest Snyltegsester? eller har det danske Skovbrug noget godt 

 at bringe Sydsverrigs Skove i den Tid, vi lever i? 



Dette Sporgsmaal fremdroges for os allerede den förste Dag, da Ejeren ar 

 Rossjoholm, dansk Forstkandidat Baron Rosenorn Lehn udviklede sit Syn paa 

 Forholdet mellem Svensk og Dansk, efter at han Dagen igennem havde vist 

 os, hvorledes han selv driver sine Skove i Sverrig. Han har, lige fra sin 

 Barndom, tilbragt en stor Del af sin Tid paa Rossjoholm; og ud fra sit Livs 



