DEN NORDSVENSKA lALLEN. 



787 



av Örtenblad. Ar 1888 sammanfattade lian resultaten av sina under- 

 sökningar i en i Bihan^ till Kongl. Svenska Vetenskaps-Akademiens 

 handlingar, J^d. 13. III: 11, tryckt avhandling Om den högnordiska 

 tallformen Piniis silucstris L. ^-i lapponica (P^R.) Hx». 



De av HOLMERZ och Örtenblad framhållna skiljekaraktärerna mel- 

 lan nordsvensk och sydsvensk tall betonas här än ytterligare och nya 

 sådana anföras. 



> I Ijcrlbladens antal vexlar för norra Sverige 

 mellan 3 och 6 ; 4- och 5-talen äro vanligast. Utaf 

 lallfrö från mellersta och södra landet erhållna 

 plantor hafva haft minst 4, högst 7 hjertblad ; 5-ta- 

 Ict är vanligast och 6-talet förekommer långt of- 

 tare än norrut.» Hjärtbladslängden uppgår van- 

 ligen till omkring 10 mm. — enligt gjorda mät- 

 ningar minimum 6, maximum I7mm. — ; av tall- 

 fru från norra Småland ha plantor med ända till 

 26 mm. långa hjärtblad up|)dragits. »Hjertbla- 

 <len öfverlefva i regel minst en vegetationstid, ej 

 -•ällan äfven den derpå följande och dö vid dess 

 ■•lui; undantagsvis äro de gröna vid tredje vege- 

 tationstidens början.^ sPrimordialblad utvecklas 

 under I — 3 år och uppträda oftast redan under 

 ])lantans första lefnadsär.» Kortskottsbarren äro 

 »kortare och bredare än hos tallar i sydligare 

 delar af vårt land. Längden har vexlat mellan 

 I och 7 cm. ; i regeln öfverstiger den likväl 

 icke 4 cm.» Den största uppmätta bredden är 

 2,5 mm.; ^å andra sidan anträffas barr af knappt 

 mera än 0,5 mm. bredd. Snabbväxande ungtal- 

 lar hafva kraftigast utvecklade barr, synnerligast 

 ä de kortskott, som sitta på hufvudaxeln.s I mel- 

 lersta Sverige (Uppland) har Örtenblad å ung- 

 tallar uppmätt barr av c. 12 cm. längd och 3,5 

 mm. bredd. — »Barren äro vanligen vridna åt 

 höger, någon gäng åt motsatt led; under sin första 

 utväxttid äro de räta (utan vridning^ och vissa 

 barr förblifva så ständigt.) 



Även egendomligheter i barrens inre byggnad 

 jiäjiekas för lapponlca-\.^\\z■n. -.Epidermiscellernas 

 höjd i förhållande till deras bredd [jfr. fig. i efter 

 Uktenbl.\Dj är i regeln större än i sydligare 

 trakter. Anmärkas bör dock. att denna skilnad icke 



framträder hos de å plantan först utbildade kortskottsbarren, hvilka äfven i öfrigt visa en 

 >vagare byggnad. Hypodermalagret är vanligen i barrens hörn ofta äfven utanför dessa dubbelt 

 och någon gäng tredubbelt [jfr fig. ij. Den unga plantans barr hafva emellertid enkelt hypo- 

 dermalager. Hartskanalerna äro ofta (dock icke hos unga plantors barr) omgifna af flere än 

 två cellrader, hvarvid det är de yttre tjockväggiga cellernas antal som ökats. Antalet hartskanaler 

 är i regeln större hos den nordliga tallens barr [jfr fig. 2 efter Örtenblad] än hos syd- 

 ligare former, uppgående ottast till 7 ä S st. Högsta iakttagna antalet är 14 och lägsta 2, 

 nämligen de i barrets hörn; WlTTROCK har undersökt barr med ända till l6.^ — Angående 

 barrens »kransfördelnings å hanblommande skottaxlar och barrens ålder bekräftar Ö. här 

 än ytterligare sina och HoLMERZ' tidigare gjorda uttalanden. Om barräldern gör han dess- 

 utom följande tillägg: En lägre breddgrad medför sänkning i barrens lifslängd; skilnaden 

 mellan trakter af samma absoluta höjd i Norrbotten och Jemtland öfverstiger vanligen ett 

 år.» »Att i likhet med WiCHUR.A. angifva något konstant tal rörande barrens lifslängd lå- 

 ter sig sålunda icke göra, hvilket blir ännu tydligare genom en granskning af barrtallningens 

 (skottfällningens) gång. Barrfällningen är icke inskränkt till endast det äldsta barrbärande 



Fig. I. Epidermis och hypoderm från 



kanten av ett lapponica-havr. C^f'^; 



efter Örtenblad.) 



Epidermis und Hypoderma aus dem Rande 

 ciner la/ipoiiicaSadel. 



Fig 2. Tvärsnitt genom ett relativt stort 



lapponica-hdiTT med 13 hartskanaler. 



Cj'; efter Örtenblad.) 



Querschnitt durch eine grosse ia/po/iifaSa.de\ 

 mit 13 Harzgängen. 



