5o4 



NILS SVLVEN. 



groningsprocent. — Försök för utrönande av plantornas tillväxt och växtform gdvo föl- 

 jande resultat. De i — 2-åriga plantorna visade i plantskolor å skilda höjdlägen i allmän- 

 het avtagande längdtillväxt med efter proveniensen stigande höjd ö. h. och beträffande de 

 skandinaviska provenienserna med stigande geografisk bredd [jmf. fig. lO efter Engler]. 

 Under första levnadsåret avslutade alla plantorna sin höjdtillväxt mycket sent, på sensomma- 

 ren eller hösten; de skandinaviska och ostryska upphörde dock med tillväxten i — 2 månader 

 tidigare än de härutinnan senaste plantorna från schweiziska och tyska låglandslägen. Under 

 andra året avslutade alla plantorna sin höjdtillväxt nästan samtidigt, redan i slutet av maj 

 till början av juni månad. »De i kultur uppdragna tallarna av europeisk proveniens visade 

 inga morfologiska olikheter, som kunde berättiga till urskiljande av nya arter från den 

 gamla arten Pimis silvestris L.v Även hos äldre, 6 — y-äriga plantor, visade sig samma 

 efter moderträdens stigande höjd ö. h. och stigande geografiska breddgrad avtagande tillväxt. 

 I mildare lägen och lägre höjd ö. h. l)örjade tillväxten på våren ungefär samtidigt. I höjd- 



17 



22 



26 



29 



Fig lO. Ettåriga tallplantor av olika proveniens uppdragna vid Adlisberg i SchNveiz, n;r 17 



från Eglisau i Schweiz, 410 m. ö. h., n:r 22 från Zernez i Schweiz, 1,700 m. ö. h., n:r 26 



frän Sverige, Småland, 57° n. br., n:r 29 från Sverige, Jämtland, Östersund, 63°2o' n. br. 



(Efter Engler.) 



Einjährige Kiefern verschiedener Provenienz, aufgezogen aiif dem Adlisberg (Schweiz). __^ 



lägen däremot begynte de därstädes hemmahörande och de skandinaviska provenienserna sin 

 tillväxt tidigare och växte dessutom fortare i början av vegetationsperioden och avslutade 

 följaktligen sin höjdtillväxt tidigare än de mellaneuropeiska låglandstallarna. Tillväxten 

 hos de nordiska och alpina tallarna visade sig tydligen avpassad efter jämförelsevis låga 

 temperaturer och kort vegetationsperiod. Under femte levnadsåret avslutade tallarna av 

 nordisk och alpin proveniens sin höjdtillväxt 14 dagar, under sjätte och sjunde åren 3 

 veckor tidigare än tallarna av mellaneuropeisk laglandsproveniens. — Den skandinaviska 

 och ostryska tallen visade sig minst mottaglig för skytteangrepp; mest skytteskadade voro 

 de alpina provenienserna. — Under höst och vinter antogo plantornas barr vanligen en 

 gulaktig eller brunaktig färgton. De ostryska och skandinaviska tallarna omfiirgades härvid 

 tidigast och intensivast. Intensivare vinterfargning inträdde hos den skandinaviska tallen 

 med ökad breddgrad, hos den alpina med ökad höjd ö. h. >Den gulbruna vinterfärgen 

 är en tillpassningsföreteelse till klimat med kall och torr vinter; en återverkan härav fram- 

 träder hos avkomman, även då den försättes under helt andra förhållanden.» 



Med stöd av sina utsträckta proveniensundersökningar uttalar Engler 

 nu skarpare än förut sin gensaga mot Mayrs urskiljande av lapponica- 

 tallen som en från den vanliga tallen skild art. 



