DKN NOKDSVK.NSKA TAI.I.KN. 



«^3i 



'1'all av nordsvensk kottefärg l)etanns sålunda rikare på bredkottiga individ 

 än tall av sydsvensk, på smalkottiga individ åter ungefär lika rik som denna. 

 Såväl de smalaste som de bredaste kottarna träffa vi hos nordsvensk tall. 

 Den smalaste typen re])resenteras härvid av så lågt proportionstal kottebredd : 

 kottelängd som talet o,;,.), ett kotteprov från västra delen a\ Junsele revir; 

 hos tvenne prov av likaledes nordsvensk kottefärg, ett frän Östersunds (fig. 2 i d) 

 och ett från Eräcke re\ir, utgjorde samma proportionstal 0,40. Lägsta propor- 

 tionstalet hos kött av sydsvensk tall var 0,42, ett prov från södra Gästrikland 

 och ett från Askersunds revir (fig. 21 h). Högsta proportionstalet, 0,67, finna 

 vi hos ett kotteproA a\ nordsvensk färg från Västerdalarna, Lima (fig. 21 c), 

 det näst högsta, 0,6 r, hos likaledes ett av nordsvensk färg frän Hede revir. 

 Det högsta i>roportionstalet kottebredd : kottelängd hos kött av sydsvensk färg 

 utgjorde 0,61 , hos ett jirov från Kopparbergs revir (fig. 21 g). 



2. Från fröet hämtade karaktärer. 



GuNN.^R ScHOTTE (1905) är den förste, som hos fröet söker för den nord- 

 svenska tallen utmärkande egenskaper. Mayr (1906), Schott (1907), Engler 

 (1913) och Neger (i 9 i 3) upptaga efter honom de från fröfärgen hämtade 

 karaktärerna. Enligt Schotte skulle tallfröet från de fyra nordligaste länen 

 utmärka sig genom enfärgat Ijusbrun färg; undantagsvis hade han dock iakt- 

 tagit mera mörkbruna frön från Boden och Jämtland. 



En undersökning av fröfärgen hos det författaren till buds stående under- 

 sökningsmaterialet har givit det resultat, tabell 5 utvisar. Av denna framgår, 

 att utom brungul fröfärg även svart eller mörkbrun är ganska talrikt repre- 

 senterad jämväl inom landets nordligare revir; i några få fall är ljusgul — \\i 

 fröfärg representerad säväl norr- som söderut. 



På de olika kottefärgstyperna har fröfärgen fördelat sig sålunda: 



Nordsvensk och sydsvensk tall synas, av det föreliggande undersöknings- 

 materialet att döma, med avseende på fröfärgerna svart-mörkbrun till brungul 

 representera rent motsatta variationskurvor; till den ljusgula-vita fröfärgen 

 synas de däremot båda förhålla sig ungefär lika. Av de nords\enska talltrö- 

 proven visade sig 48,3 % enfärgade, 51,7 % mer eller mindre starkt mar- 

 morerade med mörkare eller ljusare färg ymf. tavl. i , fig. 1 8). Av de 

 sydsvenska tallfröproven voro 56 % enfärgade och 44 %' mer eller mindre 

 tydligt marmorerade (jmf. tavl. i, fig. 16). De till färgen intermediära kotte- 

 proven visade till 61,1 % enfärgade, till 38,9 % marmorerade frön. Av de 



54- SkogsfÅnis/oreningens Tidskri/t iQiö. 



