DKN N(JRDSVF.NSK.A I AI.LKN. 



86 I 



att inom den mellaneuropeiska tallens formserie träffas en form, som 

 i vissa avseenden antagit den nordeuropeiska tallens utseende. 



Av allt att döma är dock överensstämmelsen mellan engadinensis-X.?\\ 

 och laf)ponica-\.2\\ lånot ifrån fullständig. Den mognade kottens grund- 

 färg gär hos cngadincnsis\i}\^w mera i gröngult till grågult, ej så åt det 

 halmgula eller brungula hållet som \\o's, lapponica-\.iWiiw} Bestämda upp- 

 gifter om engadinensis-taWens variation med hänsyn till kottesköld, frö- 

 och frövingefärg saknas ännu. Långa barr angivas av Engler (19 i 3) 

 såsom utmärkande för 6 — 7-åriga cf2gaäifieJisis-tn\\nr, medan lika gamla 



Ur Statens Skogsförsöksanstalts saml. -V. Maass foto. 



Fig. 40. Nordsvensk tall å glest beväxt tallhed ä Särna besparingsskog, Dalarna. 1907. 



Nordschwedische Kit-fern auf lichtseUellter Kiefernheide in Särna, Prov. Dalarna, 61^45' n. Br. 



plantor av nordsvensk och ostrysk tall visade påfallande ringa barr- 

 längd. Under uttalande av sin stora förvåning betonar E^'GLER, att 

 den högnordiska tallen i vissa fall i sin plantutveckling visade sig »totalt 

 olika» cngadincnsisiA\en. Han framhåller härvid, att Engadiner-tallen 

 visade största likheten med ostpreussisk och västrysk tall, varför han 

 rent av framkastar den förmodan, att Engadiner-tallen haft en annan 

 invandringshistoria än den vanliga tallen i Alperna." Av Engler.'^ 



' Gröngul till grågul kottefärg anföres av Engler (19 i 3) utmärka såväl högalpin som 

 nordsvensk tall. Av författaren i Engadin i Schweiz undersökt typisk engadinensis-taW har 

 ej visat den för vår /apponica-iA\\ karaktäristiska kottefärgen utan alltid en mera i grått eller 

 grågult stötande grundfärg med inblandning av grönbrunt. Först en jämförande undersök- 

 ning av ett rikligare material torde dock kunna till fullo belysa frågan om kottefargens väx- 

 ling hos ('ngaJi)!fnsis-iA\ex\. 



'' »Engadiner tallen synes ha invandrat från nordost och tillryggalagt vägen från sitt ur- 

 sprungliga utbredningsområde jämförelsevis hastigt. Den vanliga Alp-tallen däremot har 

 mycket sannolikt inkommit från norr och nordväst, härstammande från den mellaneuropeiska 

 höglandstallen. T (Arnold Engler 1913, sid. 358.) 



