DKX NORDSVKNSKA I A I.I.KN . 



877 



samma gäng som den nordsvenska tallen representerar avgjort lägre frö- 

 vikt, representerar den bestämt mindre fröstorlek. De båda typernas olika 

 variationskurvor torde även härutinnan tala ett fullt tydligt språk. 



!'>öfärgen är hos den nordsvenska tallen i stort sett ljusare än hos 

 sydsvensk tall. Den måste dock betecknas såsom en vid bestämmandet 

 av talltypen föga användbar karaktär. De båda talltypernas fröfärgs- 

 kurvor (fig. 49 a) gripa alltför mycket in i varandra, för att man av 

 enbart fröfärgen skall med någorlunda stor sannolikhet kunna döma 

 angående den av fröet representerade talltypen. Avvikelserna i fröfärg 



MorkbnjTL - svart 



■ Dimkelbraun.- 



•irh wrrrfz 



ffnBmcn 

 aelbtraioh 



(jithit Orkra/ful rdtltmm rririfmai 



pe2^'eLSX Ock/^qelti-viiftTrauJh ratbnv/Jh 



l'"ig. 49. Variation i trötärg (<?) och frövingefärg [h) lio^ nordsvensk ( 



svensk ( ) tall. 



Dir V.iriation ilt-i' S.iiiienfaibc (a) iincl der .Samenflii^clfarbe (&) bei noi-dscbuecbsrbcr ( 



schwfdisclior ( ) Kiefer. 



hrun i \iolett 

 violettiTrcaai^ 



och syd- 

 ) und siid- 



synas dock även de ange bestämd skillnad talltyperna emellan. — ■ 

 Såväl enfärgade som marmorerade frön förekomma tydligen lika väl av 

 nordsvensk som av sydsvensk tall. Enfärgat ljusbruna frön kunna sålunda 

 omöjligen angivas såsom en bestämd /rt'//<?;/7Vrt-karaktär. De av mig 

 undersökta fröproven ha t. o. m. givit större procenttal marmorerade 

 frön för den nordsvenska (51,7 °'o) än för den sydsvenska tallen (44 %). 

 En såväl praktiskt mera användbar som systematiskt viktigare karak- 

 tär ha vi däremot otvivelaktigt att hämta från frövingefärgen. Visser- 

 ligen äro alla de urskilda huvudfärgtyperna företrädda inom både nord- 

 svensk och sydsvensk talltyp, men då en av dessa, färgtypen brun i 

 violett, är ytterligt sällsynt hos den nordsvenska tallen, relativt allmän 

 återigen hos den sydsvenska, torde denna frövingefärgs uppträdande 

 kunna anses som ett relativt ^ott tecken till att sydsvensk tall före- 

 ligger; för absolut säker typbestämning är dock aldrig enbart frövinge- 

 färgen till fyllest. Olikheterna i variationskurvor beträliande frövinge- 

 färgen hos nordsvensk och sydsvensk tall framgå av fig. 49 b. — Den 



