882 



NILS SVLVEX. 



de båda underarterna emellan. Såväl i fråga om kronlängd som i fråga 

 om kronvidd synas de båda talltyperna förete så olika variationskurvor 

 (jmf. fig. 52 a, b), att de även härutinnan böra anses representera syste- 



90 ■ 



80 



70 ■ 



60 



60 



JtO 



30 



20 



% 



100 



90 



so- 



■70- 

 fO 

 50 

 ■W- 

 30- 



Fig. 52. Variation i förhållandet kronlängd till stamlängd [a] och förhällandet kronvidd tiU 

 kronlängd (ä) hos nordsvensk ( ) och sydsvensk ( ) tall. 



Die Variation des Vertiältnisses der Kronenlänge zur Stammlänge (a) und der Breite zur Länge der Krone (/>) 

 bei nordschwedischer ( - ) und siidschwedischer ( ) Kiefer. 



matiskt väl skilda former. Olikheterna i kronform nordsvensk och syd- 

 svensk tall emellan äro också en av de förnämsta orsakerna till dessa 

 båda typers skogliga särhällande, såsom detta med nödvändighet skett 

 vid Skogsförsöksanstaltens provytsundersökningar i svenska tallbestånd. 

 Kronformen hos tallen har här behandlats jämförelsevis utförligt, då 

 värdet av de härifrån hämtade karaktärerna hos lapponica-X-dWen dragits 

 i tvivelsmål, framför allt av Arxold Engler i hans senaste bemötande 

 av Mayrs och Negers uppfattning av denna tallform som en form av 

 högre systematiskt värde än de ClESLAR-ENGLER'ska klimatvarieteterna 

 (jmf. Engler, 191 3). 



Tunnare grovbark hos den nordsvenska tallen är en egenskap, varmed 

 även den praktiske skogsmannen har att räkna. Att de båda tallty- 



