OM SNOSKADORNA I SÖDRA OCH MELLKRSTA SVERIGES SKOGAR. 899 



Snöskadornas förekomst å försöksytorna. 



I Skai;cr.sliolins kronopark ä Tiveden ledo de äldre bestånd, som gall- 

 rats flera gånger, obetydligt, l^^tt exempel härpå är försöksytan 235 

 i 87-årig barrblandskog med blott 2 stycken snöbrott. .\ven inom 

 försöksytan 236, 56-årig, tidigare gallrad barrblandskog, voro snöska- 

 dorna relativt obetydliga. Av granens virkesmassa, som utgör 162,5 ^^^- 



Ur Skoi^sfiirsiiksanst. s^i 



I'iitn G. McllstriJm 16 juni 1916. 



FijT. 2. Avverkade snöskadadc träd å försöksytan 237, Kronoparken Skagersholin, 



Västergötland. 



.\l>f;i>triolu-iu' silimojfosihäiligtc näuiuc .luf W-rsiichstliKlitc 237, Statsforst Skagprsholm. Wristersjötlaml. 



voro endast 2,7 ^ snöskadad (7,7 % av trädantalet) och av tallens 

 115,4 ^'bm. behövde blott i,- "o tillvaratagas som snöskadade (12, q ^o 

 av trädantalet). Vida svårare ha skadegörelserna förekommit inom 

 försöksytan 237 å mager mark i 60 ärig barrblandskog, gallrad första 

 gången 1912. De här betydligt svagare träddimensionerna ha lidit 

 avsevärt (se vidare tabell n:r 2). I synnerhet ha smågranarna ska- 

 dats, medan de färre förhärskande tallarna med väl utvecklade kronor 

 stått sig bättre. 



Försöksytan 238 i 59-årig skog, huvudsakligen gran, som gallrats av 

 .skogsförvaltningen 1906 och av försöksanstalten 1912, har visat sig hava 

 större motståndskraft. Av beståndets virkesmassa, 259 kbm., har endast 



