OM SNÖSKADORNA I SODKA OCH Mr,r,I.ERS'lA SVRRIGKS SKOGAR. 923 



häller samla så stora mängder snö i kronorna, da den är kal om vin- 

 tern. Vid majovädret 1915 voro barren till hälften utslagna, varför den 

 dä var utsatt för en del snöbrott. Kronojägare AuG. LUNDELL i Kåre- 

 stads kronopark i Värends revir omnämner, att visserligen en och annan 

 lärk böjts ned, så att den står krokig, men att ingen bräckts av. 



Vid vilken ålder äro bestånden mest utsatta för snöskador? 



Några bestämda tal kunna ej angivas, då frågan måste belysas a\' 

 huru lång tid förflutit frän senaste gallring samt huru starkt denna .skett. 

 Om de relativt yngre skogarna skadats, är detta blott ett uttryck för, 

 att frösådderna äro för täta och att gallringen sedan är eftersatt. Från 

 denna synpunkt få således de ungefärliga tal ses, som här nedan angi 

 vas från senaste snöskadorna. 



Tre av rapporterna tala om, att skogen skadas mest i åldern ,5 — 20 

 år, femtioåtta äro eniga om, att åldern 20 — 30 — 40 år är den farligaste, 

 tjugutre ha funnit de flesta snöskadorna i åldern 40 — 50 — 60 år och sju 

 meddelare uppge snöskadorna i 60 — 80-åriga och äldre bestånd som 

 störst. Man kan nog säga, efter försöksytorna att döma, att bestånd 

 upp mot 40 år lida mera av snötryck, medan de 40 — 60 och äldre 

 beständen mest skadas av toppbrott. 



Lägets och nederbördsmängdens betydelse för snöskadorna. 



Att olika lägen äro mera utsatta för snöbrott än andra är tydligt. 

 Under vintern 191 5 — 16 ha säkerligen de svåraste skadorna uppstått i 

 Mellansveriges högre belägna skogstrakter. Så har t. ex. varit fallet med 

 Skogsförsöksanstaltens gallringsytor. I^^ån Östergötland meddelar jäg- 

 mästare K. Lundman, att snöbrotten egentligen blott förekommit i Vdre 

 härad, d. v. s. i trakter sammanhängande med småländ.ska höglandet, 

 samt omfattade de högst belägna delarna av Östergötland, 300 meter 

 och mera över ha\'et. Jägmästare O. Eneroth uppger från Dalarna, 

 att skadegörelsernas storlek där synes mest bero på exposition mot 

 nederbördsförande vindar. Han tror sig ha funnit, att höjdlägena äro 

 mera utsatta, dels emedan snömängden där är större och dels emedan 

 vintertid lufttemperaturen är något högre, sä att snön delvis smälter under 

 dagarna och fryser fast på nätterna. Kronojägare E. G. SÖDERSTEN i 

 södra Dalarna har iakttagit, att alla höjder, som vetta åt nordost, varit 

 hårt medtagna av snötryck, och länsjägmästare Alf \VlNBL.\Dll uppger 

 från Skaraborgs län, att bestånden förstörts mest i höjdlägen. 



Men å andra sidan träffas, mera lokalt sett, de svåraste snöskadorna 

 i dalgångar, där snön särskilt driver ihop. Kronojägare A. AUG. RöNN 



