924 GINXAR SCHOTTE. 



har också å Tiveden lagt märke til!, att bestånd med lågt läge togo den 

 största skadan under vintern 191 5 — ^16. Under majovädret skadades 

 däremot mest bestånden i högt läge. Vinden var ju också dä en bidra- 

 gande orsak till snöbrotten. Jägmästare Adolf Welander omnämner, 

 att de flesta snöbrotten inträffat vid möss- och kärrkanter samt invid 

 större och mindre vägar och dyl. 



Jägmästare G. KOLMODIN har i en tidigare skrivelse till Skogsförsöks- 

 anstalten även trott sig finna, att höjdlägena spela en viss roll för snö- 

 skadorna. Han tänker sig t. ex., att snöbrotten i november 19 10 upp- 

 kommit på så sätt, att fuktighetsmättad luft förts med sydvästlig vind 

 över landet och avsatt sig som rimfrost och snö, då den nått höjdlägena, 

 där de svåraste snöskadorna faktiskt då inträffade. 



I Mellaneuropa har man visserligen kunnat fastslå särskilda höjdzoner 

 mellan 5 — 900 m. som särskilt farliga snölägen, men hos oss inträffa ju 

 dess bättre snöskadorna ej så ofta, att man kunnat samla någon 

 erfarenhet härom. 



Men dessutom finnes det, vilket även framgår av svaren i cirkulären, 

 särskilda lokaler, som bli mera utsatta för skadegörelser än andra. Dessa 

 äro framför allt lugna, vindskyddade platser i sänkor och dalgångar. 

 Genom att vinden här mindre påverkar snömassornas fördelning vid 

 snöfallen, samlas snön i största mängd. Av liknande skäl äro — lokalt 

 sett — områden, motsatta dem, från vilka vinden kommer vid snöfallet, 

 de för snöskador mest utsatta. 



De klimatiska orsakerna till snöbrolten äro för övrigt så fullständigt 

 behandlade av Hesselman^ i den förutnämnda uppsatsen i Skogsför- 

 söksanstaltens meddelanden, att jag här endast behöver hänvisa till den- 

 samma. 



Snön verkar skadligast, när den faller våta i stora flingor och såmedels 

 hopar sig i mängd på grenarna. Inträffar därefter, som i december 1915, 

 stark köld, så att snön fryser fast på grenarna och nya snöfall samla 

 ytterligare snö på dem, uppkomma katastrofartade skador. A. BtHLER" 

 har utrönt, att, när en belastningsgräns av 46 kg. per kvadratmeter över- 

 skrides, uppträda snöbrott hos barrträden. I december månad 1915 föll 

 som snö i övre Norrland i medeltal 13^ — 31 mm. i olika län, men i Gävle- 

 borgs län 56,8 mm., i Kopparbergs 53,5, Värmlands 70,4, Örebro 

 län 82,0, Västmanlands 60,7, Uppsala 66,2, Stockholms 72,1, Söder- 

 manlands 79,1, Östergötlands 96,7 och Skaraborgs 73,6 mm. Då snön 



^ Henrrik Hes.selman: Om snöbrotten i norra Sverige vintern 1910 — 191 i. Medd. 

 frän Statens Skogsförsöksanstalt. .Skogsvårdsf. tidskr. 1912. Allm. delen, sid. 145. 



- A. BiJULER: Untersiich ungen iiher Schneebruchschaden. Forstwisscnschafliches Cen- 

 tralblatt, 18S6, sid. 4S5. 



