954 



TahcU 4. 



GÖSTA MEr.LSTRÖM. 



Grankottens beskaffenhet. 



I )ie Beschaftenlieit der Fichtenzapfen. 



synes det, att detta område mycket nära sammanfaller med det stora 

 sammanhängande område, som då hade riklig tillgäng på grankott. Av 

 sista kolumnen i tab. 2 framgår det, att endast ett enda revir. Vargiså, 

 har såpass mycket grankott, att den anses täcka det lokala behovet. 

 Ingen kronojägare har uppgivit att kött därutöver finnes inom bevak- 

 ningstrakten. I flera fall, synnerligast i södra Sverige, anges granens 

 blomning ymnigare än kottförekomsten. Att icke blommorna kommo 

 till utveckling uppges bero på för mycket nederbörd, vilken i hög grad 

 försvårade frömjölets spridning. 



Grankottens beskaffenhet. Av tab. 4 framgår, att 23,2 procent av 

 den svagt förekommande grankotten anses outvecklad. Liksom fallet 

 var med den 2-åriga tallkotten, är även grankotten sämst utvecklad i 

 översta Norrland. Frapperande är, att Södra distriktet har att uppvisa 

 så stor procent outvecklad grankott som 37,5. Orsakerna till den min- 

 dre goda utvecklingen tillskrives i övre Norrland torka (en torkperiod 

 inträffade där, omfattande sista dagarna i juni och första delen av juli, 

 således under den tid kottämnena bildades och dä man har skäl antaga att 

 dessa äro mycket känsliga för ogynnsamma temperaturförhållanden). I 



