KRONOBK.R(;S LÄNS LANDSTINGSOMRÅDE. 95 



På grund av remisskrivelscr har skogsvårdsstyrelsen under året avgivit 

 följande utlåtanden. 



Till 



KoniDigens Bcfallningshava^idc i Kronobergs län. 



Med anledning av Konungens Befallningshavandes remisskrivelse den 9 

 november 1914 med anmodan om yttrande före den i februari 191 5 beträffande 

 i Riksdagen väckt motion angående lånefond till understöd åt kommuner för 

 inköp av skogsmark för varaktigt skogsbruk, får skogsvårdsstyrelsen i Krono- 

 bergs län härmed avgiva följande utlåtande: 



Avsättandet av en lånefond, från vilken understöd erhålles av kommuner, 

 som önskade inköpa skogsmark till bildandet av gemensamhetsskog, kan ju i 

 viss mån förefalla tilltalande såsom befrämjande de kommunala intressena ; 

 och den stora, årliga avkastningen från de kommunala skogarna i Orsa, Tran- 

 strand, Lima m. fl. Dalasocknar, synes även förorda bildandet av kommunal- 

 skogar inom andra delar av landet. Emellertid anser sig skogsvårdsstyrelsen 

 böra påpeka, att ovanförda, vidsträckta skogsområden tilldelats de beträffande 

 kommunerna genom avvittring och laga skifte, varigenom dessa sparade skogar, 

 utan pekuniär uppoftring från kommunernas sida, kommit dessa till del. 

 Annorlunda gestaltar sig däremot förhällandet om redan förut skattetyngda 

 kommuner genom nya lån skrida till inköp av kalmarker eller skogsskövlade 

 hemman för bildandet av gemensamhetsskogar. 



På det att varaktigt skogsbruk må å skog kunna införas, bör den för övrigt 

 äga så stor areal, att forstliga regler vid dess skötsel och vård kunna tillämpas. 



För kommun gäller det höga penningbelopp vid inköj) av skogsmark till så 

 stor areal, att dels ordnat skogsbruk må därå kunna tillämpas, och dels att 

 avsevärd inkomst må för framtiden kunna ställas i utsikt. Beräknas förutom 

 markinköpen även skogsodlingarna, skatter, förvaltningskostnader och upplupna 

 räntor under flera decennier, så synes det styrelsen vanskligt, att kommun för 

 ifrågavarande syfte inslår på lånetransaktionernas väg. 



Enär numera omkring 20 % av landets skogsmarksareal är statsegendom 

 och denna genom nya markinköp och arronderingar av kronoparker årligen 

 ökas, anser styrelsen, att redan tillfyllest blivit sörjt för skogskapitalets be- 

 varande, allrahelst då å ett mycket stort antal bruksegendomar, samt sågverks- 

 bolags-, herregårdars-, fideikommiss-, stads- och boställsskogar, tillhopa utgörande 

 en betydlig procent av landets skogsmarksareal, ordnad skogsvård för uthålligt 

 skogsbruk redan blivit eller kan förväntas bliva införd. 



Läggas härtill bestämmelserna i Skogslagen den 24 juli 1903, samt skogs- 

 vårdsstyrelsernas djupt ingripande verksamhet beträffande återskogsodlingen och 

 vården om enskildes skogar, kan styrelsen icke finna, att inrättandet av kom- 

 munala skogar skulle äga det värde för skogskapitalets vidmakthållande, eller 

 utgöra det verksamma medel till klimatförbättring, som av förslagsställaren 

 förespeglats. 



Skogsvårdsstyrelsen finner sig jämväl böra antyda, hurusom det antagligen 

 kommer att möta stora svårigheter för kommun, att förvärva enskild mark 

 till inrättandet av kommunalskogar av avsevärd betydelse, då i de flesta 

 kommuner torde finnas endast ett fätal salubjudna hemman och vid reflekterande 



