32 



tum, hvilar på likartad lerjords alf, utmärkt genom sin plas- 

 tiska egenskap, hvars fysiska karakter är, att densamma, ka- 

 pillariskt mättad, icke tillåter vatten att genomtränga. Låt- 

 om oss vidare antaga, att i densamma inga källor förekom- 

 ma, såsom förhållandet i allmänhet är i sådan jord på ett 

 visst afstånd ifrån kusten, der jorden tilltager i höjd öfver 

 hafvet. Såsom en fysikalisk princip, för nedläggandet af 

 drainrör hafva vi uppställt: att de skola läggas så djupt, att 

 jordens vattenspegel sänkes så lågt att vattnet, i det öfver- 

 Ug gande jordlagret, icke kan kopillariskt stiga till det un- 

 dre lagret af matjorden, och att rören skola vara nedlagde 

 så djupt, att de äro belägne under gränsen för jordens con- 

 stanta temperatur. Lerjordens kapillära stigningszon är IV2 

 fot, någon gång, undantagsvis 2 fot. Vi återhemta vidare, 

 af hvad vi ofvanföre hafva anfört, att, enligt fysiska grun- 

 der, vattnet endast med svårighet och långsamt, stundom all- 

 deles icke, genomtränger en jord af sådan beskaffenhet som 

 vi antagit. Vid sådant förhållande är det klart, att, då vatt- 

 net, vid starkare nederbörd, trängt genom matjordslagret, som 

 genom omsorgsfull kultur blifvit mera genomsläppande än 

 det af jordbruksredskapen icke rörde lagret, detsamma trän- 

 ger till ytan af alfven, hvarest lerjordens större eller mindre 

 plasticitet ställer ett hinder för dess vidare inträngande, ett 

 hinder som, vid tillbörlig plasticitet icke kan öfvervinnas. I 

 denna händelse bildas här ett vattenlager, och den ofvanom 

 detta lager belägne matjorden hvilar således på en vidt ut- 

 sträckt källgrund. Vattnet kan härifrån ajlägsnas endast 

 genom afdunstning, hvilken i sådan jord försiggår ganska 

 långsamt, och under denna tid besväras det ofvanliggande 

 matjordslagret motsvarande lång tid af vatten. Den fysi- 

 ska följden häraf är, att sådan jord äger en lägre tempe- 

 ratur, emedan jorden genom vattnets afdunstning förlorar 

 en del af sin värme, som bindes vid vattnets öfvergång i 

 dunstform. Då nu de sädesslag, som hos oss odlas, icke 

 trifvas i en jord som är länge kapillariskt mättad med vat- 

 ten, och ökad temperatur i jorden är ett befordrande mo- 

 ment, för all vegetation, är det klart, att en åkerjord som 



