38 



ger genom de genomsläppande lagren och, om under dessa 

 befinnas ett icke genomsläppande lager, stadnar vattnet här, 

 det blifver stagnerande, d. ä. hydrostatiskt, och kan nu, om 

 matjordslagret icke befinner sig på andra sidan om gränsen 

 för det ofvanliggande jordlagrets kapillära stigningszon, skada 

 de växter som äro föremål för kultur. Taga vi härvid ännu 

 i betraktande, att, under de klimatiska förhållanden som äga 

 rum i Finland, nederbörd genom regn är ymnig och uthål- 

 lande om hösten, och att om våren riklig qvantitet vatten 

 tillföres jorden genom de betydliga snömassornas smältning, 

 finner man lätt, att öppna diken dessa årstider äfvensom om 

 sommaren, vid de häftiga åskregn, som icke sällan inträffa, 

 uppfylla ett hufvudsakligt vilkor för vattnets afledande från 

 den odlade jorden. Men att fortsätta dessa axiomatiska be- 

 traktelser blir för författaren och läsaren tröttande. 



Jag tror mig sålunda hafva ådagalagt nödvändigheten 

 af öppna diken under de klimatiska förhållanden, som råda i 

 vårt fädernesland. Men af hvad jag ofvanför anfört, finner 

 man äfven, att sådana fall kunna förekomma i naturen der, 

 i anseende till vattensjuk alf, hvilken innehåller mer eller 

 mindre utsträckta källor, öppna diken icke så fullständigt, 

 som nödigt vore, kunna afleda vattnet. I sådana fall, böra 

 täckta diken tillika användas, för att afleda det vatten som 

 flnnes i al/ven, hvilket icke kan finna aflopp genom sådana 

 tegdiken som vi förordat. Detta förfarande är rationelt, och 

 kan man sålunda förklara den fördel, som flere landthushål- 

 lare vid åtskilliga tillfällen, och sed nast vid det nyligen af- 

 slutade sjette finska landtbruksmötet i Helsingfors, erfarit af 

 hos dem verkställd drainering. Men dessa skulle äfven på 

 sådan jord, enligt min förmodan, hafva skördat ännu större 

 fördel af sitt åkerbruk, om de tillika skulle hafva underhål- 

 lit tegdiken, på sätt jag ofvanföre meddelat. Några anföra 

 såsom en fördel, att de genom tegdikenas igenläggande in- 

 besparat en betydlig del af sin åkerjord. Vi svara, åker- 

 areal fattas icke i Finland, och kunna med skäl instämma i 

 marskalk Bugeauds yttrande till en af Frankrikes största 

 agronomer M. de Gasparin, hvilken ville väcka marskalkens 



