41 



återstår för oss, att endast beklaga den jordbrukare, som lå- 

 ter sig dåras af ett sådant råd. Tempus docebit. Vi upp- 

 ställa i detta afseende såsom axiom: Rationalism i jordbru- 

 ket leder till välstånd, irrationalism till ekonomiskt obestånd. 

 Vi hafva ofvanför meddelat, att den atmosferiska luf- 

 tens tillträde till den odlade jorden, på densamma utöfvar 

 ett välgörande inflytande, emedan härigenom den kemiska 

 oxidationsprocess, som omsätter de växtnärande ämnen jor- 

 den innehåller till sådana föreningar, som äro lösliga i vat- 

 ten, härigenom blir möjlig. Häraf följer att drainrör, som 

 nedläggas i sådan jord, hvarest de icke kunna afleda öfver- 

 flödigt vatten, såsom förhållandet är i en plastisk lerjord, då 

 de icke innehålla vatten, fyllas af luft. Man inser lätt, att 

 denna jord blir åtkomlig för den yttre luften, hvaraf följden 

 är, att en oxidationsprocess genom desamma kan inledas i 

 detta från luftens inflytande utestängde jordlager. Väl be- 

 kant är att här förekommer jernoxidul *), hvilken bildar i 



*) Se några betraktelser öfver jernets naturalhistorie, med af- 

 seende isynnerhet å sjö- och myrmalmens uppkomst och beskaffenhet 

 af A. E. Arppe, offentliggjord i öfversigt af finska Vetenskaps-8ocie- 

 tetens förhandlingar 1868 — 1869 pag. 100. En intresseväckande af- 

 handling, från hvilken vi icke kunna neka oss nöjet, att citera hvad 

 förf. anför i slutet af sin afhandling. "Huru outtömliga de förråder 

 af jern än må anses vara, som bergmassorne sluta i sitt inre, outtöm- 

 lige i detta ords stränga bemärkelse äro de sannolikt icke. Jernets 

 användning tilltager för hvarje sekel, med hvarje år. Vi bygga nu 

 af jern våra vägar och fart5'-g, våra efterkommande skola finna sin 

 uträkning vid att hafva sina bostäder af jern och att låta denna me- 

 tall i otaliga fall inträda i bruk i stället för sten och träd. Det kom- 

 mer en dag då jerngrufvorna äro uttömde. Men det jern, som blifvit 

 förbrukadt, har dock icke kunnat komma bort från jorden. Det fin- 

 nes der qvar, ehuru såsom stoft kringströdt i de lösa jordlagren. Der 

 förvandlas det genom upptagande af syre och vatten, till rost och 

 ockra; det råkar ut för förmultnande växtämnen, hvilka omsätta det 

 till jerncarbonat, i hvilken form det föres till sjöar och källor, för att 

 gifva upphof åt sjömalm. Sålunda kan det hända att sjömalmer i en 

 aflägsen framtid komma att hafva för jerntillverkningen en större 

 betydelse än de för närvarande äga. Så se vi äfven på jernets och 

 dess malmers historie, huru det som i naturen förstöres, lefver upp i 

 andra former igen", hvilket skönt kretslopp äfven här! 



