Mineralogiska bidrag* 



AfH. A. Kiillhem. 



Vid ett besök å Raseborgs ruiner sommaren 1869 ob- 

 serverade jag på niurarne derstädes ganska rikligt en ore- 

 digt kristalliserad saltmassa, som jag i början tog för Nitro- 

 caicit, men sednare, då mineralet förvittrat till ett mjöllikt 

 pulver och redan derigenom bevisat sin ifrån Nitrocalcit af- 

 vikande beskaffenhet, fann jag vid närmare undersökning att 

 det var kolsyradt Natron. 



Mig veterligen har Soda förut ej blifvit observerad i 

 Finland och torde väl mera sällan föx-ekomma såsom utvitt- 

 ring på murar. 



Det för Sjösknm ansedda mineralet, som förekommer 

 vid Salmistomäki i Tammela, har af mig blifvit analyseradt 

 med följande resultat: 



I. 



Vatten 12,00 proc. 12,43 proc. 



Kiselsyra 42,82 „ 42,48 „ 



Lerjord \ 0,90 „ 



Jernoxid / ' " 3,92 „ 



Magnesia 40,48 „ 39,G2 „ 



Vid upphettning i slutet rör afger mineralet vatten och 

 mörknar, för blåsrör i tång smälter det i tunn splittra i kan- 

 ten och vid behandling med utspädd saltsyra sönderdelas det 

 med lätthet. 



Kemiska sammansättningen äfvensom öfriga reaktioner 

 ådagalägga således att mineralet är Serpentin. 



Såsom en ny fundort för det i vårt land mera sällsynta 

 mineralet Markasit kan jag anföra Hopiavuori eller Tilasin- 

 vuori kopparskärpning i Tammela. 



Detta mineral förekommer der insprängdt i qvarz så- 

 som mycket spröda klotformiga eller afrundade aggregater af 

 radierande finstänglig sammansättning. Sp. v. =:^ 4,9. Be- 

 handladt med vatten afger mineralet jernvitriol. 



