(M 



Ösel e. Kuresaar, Saaremaa, f. Kuren- 1. Kurjen- 

 s a a r i , S a a r e n m a a 5 



Mohn e. Muhu- 1. Muhomaa, f. Muhonmaa 1. Mu- 

 hoiisaari; 



Runö e. Ruhuusaaf, f. Ruhnunsaari. 



Äfven de svenska öarne Gotland och Ölaud hafva ett 

 gemensamt estniskt-finskt namn. Detta namn är i Estniskan 

 Ojamaa, som enligt Wiedemann nyttjas om den förra af 

 dessa öar. Det motsvaras i Finskan af Woionmaa, hvilket 

 anträffas såsom namn på Öland i Ljungo Thomassons finska 

 öfversättning af Landslagen, Konunga-Balken, kapp. 1 och 12. 

 Utan tvifvel äro dessa namn identiska, och Woionmaa upp- 

 kommet af Ojamaa (hvilket kanske egentligen lyder Oija- 

 1. Oijomaa), genom samma slags spiration med v, som an- 

 träffas t. ex. i vuotan, vuohi, jemförda med odotan, uuhi 

 och som är ganska vanlig i våra språk. Och för lika obe- 

 tvifleligt torde det kunna anses, att den estniska, ursprung- 

 ligare gestalten af ordet har till original Ölands fornsvenska 

 namn Eyland. Det finskt-estniska namnet synes således 

 hafva uppkommit redan på den tid, när ordet ö i Svenskan 

 ännu lydde ey. 



