93 



samt upphettat, ger den bland destillationsprodukterna tyd- 

 liga kristaller, troligen af bernstenssyra. 



Upphettad för sig kunde jag emellertid ej heller få 

 denna att smälta, förr än vid en temperatur som ligger un- 

 gefär vid qvicksilfrets kokpunkt eller något högre. 



En anal3'-s företogs sålunda att 0,2133 gram förbrändes 

 och gaf 0,6210 gr. kolsyra och 0,2000 gr. vatten, hvilket 

 gör 79,32 proc. C och 10,41 proc. H. 



Denna analys öfverensstämmer temmeligen väl med den 

 formel, hvilken man allmänt antager för bernsten, nemligen 

 Cl" H^^ O, hvilken 



fordrar. funnet. 



C 78,98 . . . 79,32. 



H 10,59 . . . 10,41. 



10,52 ... — 



Af det föregående synes framgå, att de här omtalade 

 fossila hartzerna från N. Amerika och från trakten af Ar- 

 changel icke torde kunna anses som vanlig bernsten, utan 

 böra föras till någon underafdelning af de likvisst särdeles 

 mycket sinsemellan varierande fossiler, som man sammanfört 

 under benämningen retinit. Att alldeles fullt noga karakteri- 

 sera dem har dock svårligen kunnat ske, då man haft så litet 

 material att tillgå som här varit fallet. Det nu anförda kan 

 dock tjena som ett bidrag till deras kännedom och i en 

 framtid blifva användbart, då studiet af detta slags förenin- 

 gar hunnit längre utveckla sig; än hittills skett. 



