143. 



fortgå genom kroppar, som derföre kallas genomskinliga 

 (diafana), så kunna äfven dess värmevågor genomgå vissa 

 kroppar, deraf benämnda diathermana, utan att uppvärma 

 dessa. Men såsnart rörelsen hos ethermolekylerna förorsa- 

 kar starkare svängningar äfven hos någon kropps egna mo- 

 lekyler, uppstår hos denne uppvän-mning, en förhöjnino; af 

 temperaturen, hvilkens storlek rättar sig efter dessa sväng- 

 ningars intensitet (styrka), och det strålande värmet säges 

 då hafva öfvergått till thermometriskt. En sådan förstärk- 

 ning af molekylernas rörelse eller uppvärmning kan äfven 

 hos alla kroppar uppstå genom beröring med sådana, hvil- 

 kas molekyler befinna sig i vibrationer eller rörelser af större 

 intensitet än deras egna. Ty en starkare rörelse hos mole- 

 kylerna i en del af en kropp meddelar sig småningom till 

 de öfriga delarne deraf eller till andra dermed i beröring 

 stående kroppar, och denna propagation af det thermometri- 

 ska värmet kallas värmeledning. Men en sådan rörelse hos 

 molekylerna, hvilken naturligtvis äfven inverkar på de om- 

 gifvande ethermolekylerna och förorsakar utstrålning, kan äf- 

 ven uppstå genom inverkan af andra slags rörelser eller me- 

 kaniskt arbete, såsom stötar, gnidning o. s. v. Om, såsom 

 tillförene nämndes, en kropp genom fall eller annan rörelse 

 stöter emot en annan och denna rörelse derigenom upphör, 

 så förvandlas det ui)ptagna arbetet till rörelser icke blott hos 

 dessa kroppars större delar, hvilka förorsaka ljud, utan äfven 

 hos deras molekyler, som deraf försättas i starkare värme- 

 vibrationer, hvarigenom temj)eraturen höjes. Sålunda har 

 man funnit att en blj^iula, afskjuten på nära håll emot en 

 stark jernplåt, genom stöten emot denne uppvärmes till den 

 grad att en stor del af henne uppsmältes, utom att dess form 

 helt och hållet förändras. 



Men molekylernas af deras rörelser beroendeförhållan- 

 den till hvarandra uti en kropp är af väsendtligt inflytande 

 på dennes fysiska egenskaper. Den mest i ögonen fallande 

 olikhet emellan särskilda kroppar är i detta hänseende den 

 som företer sig i deras aggregationsform eller tillståndet af 

 fasta, flytande och gasformiga. Hos de fasta sammanhållas 



