24 



skor och böjde sitt huiVud för liten och stor. I följd häraf 

 älskade alla stadsborna honom såsom en älsklingsson, och 

 för den skull talade de, då de sågo hans rättskaffens vägar 

 och gerningar äfvensom den heliga andas nåd, som var 

 gjuten öfver hans anlete, och sade till hvarandra: ,,hvad 

 månne har händt och vederfarits denna unga man, att han 

 funnit denna visdom, som tinnes i hans själ?'" Ty icke um- 

 gicks han med unga män af sin ålder, utan sammankom 

 ständigt med gamla män, hvilka egde visdomens sinne och 

 ålder och gudsfruktan. Och alla som kände- honom sade; 

 „i sanning denna yngling har likhet med änglarna." För 

 sin fader och moder, för deras ögon och hjärta var han 

 kärare än hela världen, isynnerhet då de sågo, att han äl- 

 skade Gud af hela sitt hjärta. Och do fröjdades storhgen 

 och prisade Gud. Ty många gånger funno de honom stå 

 och bedja och gifva allmosor åt behöfvande och besöka 

 sjuka. Och de djärfdes icke påminna honom om en hustru. 

 Utan de lyssnade till hans ord likasom om Gud bott i ho- 

 Fol. 15 a. nom. Och de ledde (hvar och en i sin stad) honom från 

 hans ungdom och uppfostrade hans själ ända från barn- 

 domen, men isynnerhet, när do slutligen erinrade sig, att 

 han var den af Gud kallade sonen, tillfredstälde de alla 

 hans önskningar. Och då den heliga ynglingen såg sina för- 

 äldrars gudsfruktan, tjänade och tillmötesgick han å sin sida 

 dem i allting och hörsammade dem, som om det varit en 

 hans Herre tillkommande hyllning. 



Då fader Makarius nått sin fulla kroppsutveckling, för- 

 lorade hans fader i följd af sin höga ålder sina ögons ljus, 

 såsom det gick patriarken Isak. Och han försvagades af 

 sina års mängd och låg på sitt läger. Då dröjde den fromma 

 fader Makarius hos honom med stor tjänstaktighet och bad 

 beständigt, att han skulle välsigna honom. Och så skedde 

 det. Då han i en vördnadsvärd ålder ändat sina dagar och 

 gifvit sin anda åt Gud barmhertig, begrofs han med stor he- 

 dersbetygelse, såsom det höfdes hans stånd. Sedan fadern 

 afsomnat, beslöt Makarius att lämna sitt barndomshem och 

 vinlägga sig om Guds dyrkan och ostördt egna själ och hjärta 



