28 



hans egen heliga muns vittnesbörd. Emellertid vill jag ännu 

 engång förtälja om den i denna bok. 



Det fans i den staden, nära intill hvilken den fromma 

 fader Makarius bodde, en flicka, som var hustru (moder), 

 förrän hon fått sig man. Och det fans en yngHng, tillhö- 

 rande hennes släkt, som bodde tillsammans med henne i 

 granskapet. Denna ynglings föräldrar önskade köpa flickan 

 åt sin son till hustru enligt naturens lag, men det gick icke 

 för sig i följd af deras fattigdom. Emellertid beredde de 

 sig tillfälle till umgänge med hvarandra, ynglingen och flic- 

 kan. Ty de voro släktingar, såsom jag sagt, bodde vid 

 samma gata och träffades beständigt ute och i husen. 



En dag var en fest tillstäld. Där drucko de vin i 

 mängd, så att de berusades, föllo i otukt med hvarandra 



Fol. 18 1). och förlorade båda sin kyskhet. Kort därpå var flickan 

 hafvande. Då grepos de af fruktan för sina föräldrar, att 

 de skulle döda dem för deras skändlighets skull. Och de 

 uppgjorde en plan, full af ondska och gudlöshet, och lade 

 brott till sitt fel. De sade nämligen tifl hvarandra: ,,hvad 

 skola vi göra? Om våra föräldrar få reda på oss, skola 

 de förgöra oss. Men vi skola kasta skulden på eremiten 

 och säga: ,,den gamla eremiten har gjort detta." Och de 

 hyste intet medlidande för honom, emedan han var en främ- 

 ling, utan gjorde så. 



Då nu flickans föräldrar erforo, att hon var hafvande, 

 frågade de henne: ,,livem är det som gjort dig detta?" 

 Hon svarade, såsom hon lärt sig af ynglingen: „jag gick 

 en dag till eremiten, och han skändade mig och jag blef 

 hafvande." Då hennes föräldrar hörde detta, uppfyldes de 

 af vrede och harm öfver den vanära, som tillfogats dem och 

 deras dotter. Och de gingo med en stor skara människor 

 till klostret, förde ut den fromma fader Makarius, som icke 

 viste, hvad som händt, och slogo honom med dödligt hårda 

 slag. Den fromma sporde dem och sade: „hvad är mitt 

 brott? Hvad är min skuld, att I så här skoningslöst slån 



Fol. 19 a. mig?" Och de hängde på hans nacke ett rep, vid hvilket 

 sönderbrutna kärl och skarpa skärfvor, svärtade med kol. 



