25> 



voro lästa ') och diogo honom midt in i staden. Skaror af 

 unga män följde efter honom ocli slogo honom och drogo 

 honom hit och dit såsom galningar, hvarvid de skroko: 

 „han har skändat vår jungfruliga dotter." 



Nu hade den fromma en troende, som brukade be- 

 tjäna honom, kringbära och försälja hans handarbeten och 

 hemta åt honom mat och hvad han behöfde, enligt den 

 tillgifvenhet han fattat för den heliga på grund af hans väl- 

 signelser. Han gick vid detta tillfälle efter den heliga med 

 dyster uppsyn, gråtande och nedslagen i följd af deras be- 

 drägeri mot den heliga och de dödliga slagen och den skymf 

 de tillfogat honom. 1 det samma syntes för folket några 

 änglar ^) i skepnad af bekanta troende, och det var, som 

 om de kommit långt ifrån. Då de sågo, att den fromma 

 var nära döden i följd af de slag och marter och smädel- 

 ser, som onda och illvilliga människor tillfogat honom, frå- 

 gade de dem och sade: ,,hvad har händt denna eremit?" Fol. is) b. 

 Då berättade de för dem hela den lögnaktiga historien. 

 Änglarna sade till dem: „detta är icke sant. Vi känna ho- 

 nom af gammalt som en from och rättskaffens man." Därpå 

 gingo de fram och löste honom nr banden och krossade 

 de kärl och sotiga skärfvor, som de hängt på hans hals. 

 Då sade flickans fader till dem: „det går icke an, att han 

 slappes lös förr än han lämnar borgen, att han, då flickan 

 födt, bekostar underhåll åt hennes barn tills det vuxit till." 

 Den fromma läder Makarius svarade och sade: „ve donna 

 misstanka för hvilken jag faUit ett oftbr, utan att jag kän- 

 ner densamma!" Och han kaflade på den fromma man, som 

 betjänat honom, och sade: „gör mig den tjänsten och borga 

 för mig!" Han borgade för den heliga fader Makarius, och 

 så släpte de honom. Och han gick till sin boning, nästan 

 halfdöd. Då han komit i sin cell, talade han för sig sjidf 



') Jmfr. MS. graec. (AS. 1007 a): suspenderuut ad colliim meuui 

 iictiles oilas et ansas vasorum etc. Pelagius (AS. 1007 b): appende- 

 rant in colluni meum cacabatas ollas et ansas vasoruni. 



^) Jmfr. IMS. gr.: siiperveniens vcro qiiidam seniorum dixit etc. 



