43 



onda andar. Men då de sågo, att han var rädd, ropade do 

 till honom i Herrens namn. Då fattade han mod och talade 

 med dem. De frågade honom och sade: „livad är ditt 

 ärende, och hvarför har du kommit hit?" Han svarade och 

 sade till dem: „allt hvad jag har önskat, det har Herren 

 icke förvägrat mig, det är eder heliga anblick och eder väl- 

 signelse". Då han därpå gick fram till dem, kände han på 

 dem, emedan han fruktade, att de dock möjligen vore dä- 

 moner. Men när han öfvertygat sig, att de voro heliga män- 

 niskor, tillbad han dem, och de välsignade honom. Han frå- 

 gade dem om mångahanda saker, och de svarade och sade: 

 ,,vi bo icke i något kloster i öknen, icke heller hafva vi en 

 sådan dräkt, som den du bär, utan vi hafva haft en öfver- 

 enskommelse med hvarandra. Det är en lång tid, sedan vi 

 kommo hit, men vi hafva icke träffat någon människa af 

 denna världen med undantag af dig nu. Vi vandra tillsam- Fol. 33 a. 

 mans med hvarandra omkring i denna öken och se här 

 vilddjur af allehanda slag. Många gånger hafva vi sett också 

 vilda människor. Men genom Guds hjälp har oss icke ve- 

 derfarits något ondt. Vi äro nakna, såsom du nu ser oss, 

 men icke utmattas vi af sommarn, ej heller besvärar oss 

 vintern, ty så har Gud omsorg om oss". Äfven frågade de 

 honom om världen och dess invånare. Och den fromme 

 fader Makarius svarade dem: „med Guds hjälp och edra 

 böners bistånd är Herren i följd af sin kärlek en vårdare 

 för sin skapelse". Därpå tog han afsked af dem och vände 

 tillbaka till sin cell. 



I Ägypten fans en kristen man, som egde en älskvärd 

 och gudfruktig hustru, som var skön till sitt utseende. En 

 lång tid hade hon i gudsfruktan lefvat med sin man. Då 

 fattade djäfvulen hat till henne och skickade till henne en 

 människa, som var det redskap i hvilket han hade sin bo- 

 ning och genom hvilket han satte i värkställighet sina onda 

 begär. Denna onda man försökte upprepade gånger förmå 

 kvinnan till otuktigt umgänge med sig, men hon samtyckte icke. 

 Ty hon älskade och fruktade Gud och hade sin make kär, så- 



