57 



dött, såg jag honom två gånger. Ena gången var, då han 

 uppstått från dödens boning och besökte själarna i Gehenna. FoI. 44 b. 

 Dem, hvilka han fann troende, att han är Gud, dem förde 

 han upp ur Gehennas plågor in i sin frid. Men oss, som 

 varit afgudadyrkare, oss lämnade han i de plågor åt hvilka 

 vi prisgifvits i Gehenna. Och i dag har jag åter sett ho- 

 nom iör andra gången, då han kom och stod öfver vårt 

 Gehenna. Han är en yngUng af utomordentligt skönt ut- 

 seende. På hans hufvud är herradömets krona, och i kronan 

 sitter ett härligt kors af strålande ljus. Och han ropade 

 och sade: „Lazarus, min älskade, tag denna själ och gif den 

 åt min tjänare Makarius, som står framför min doms-tribu- 

 nal!" Och han lät mig återvända till min kropp." 



Då menighet hörde detta, föllo de ned för vår faders, 

 den heliga fader Makarius', fötter och tillbådo honom. Men 

 han, som i sin stora ödmjukhet icke åstundade denna värl- 

 dens pris, brast i gråt. Emellertid for dämonen ur hiera- 

 ciern och hela världen såg honom i skepnad af en etiopisk 

 yngling, då han försvann. Och fader Makarius tog de två 

 med sig och förde dem till sitt heliga bärg till sin cell, hera- 

 ciern och den döda, som han uppväckt. Genom hans bö- Fol. 45 a. 

 ner och förmaningar omvände sig hieraciern, vardt ett får 

 (i de troendes hjord) och fullkomnades i gudsfruktan, tills 

 vår Herre gaf honom ro och han dog. Den döda åter, som 

 han uppväckt, undervisade han tre år i Gamla och Nya 

 testamentets skrifter och klädde honom därpå i munklifvets 

 heliga drägt. Under yttermera tre år fullkomnades äfven 

 han, och sex år efter det han uppstått från de döda, gaf 

 vår Herre honom ro. Så sände vår fader, den heliga fader 

 Makarius, dem båda åt Gud som en välbehaglig gåfva. 



Efter det dessa två dött, kom biskopen, fader Isaak, till 

 den heliga fader Makarius och undfick hans välsignelse. Han 

 sporde honom på skämt, sägande: „herre, min fader, jag 

 ber dig, att du ville meddela mig, huruvida i ditt sinne 

 uppdyker någon tanke på det fåfängliga förhärligande, som 

 vederfors dig, då du uppväckte den döda, så att han vardt 

 lefvande, och allt folket nedföll på jorden och tillbad din 



