61 



dem: .,0m I erhållit makt öfver mig att döda mig, så är det 

 vår Herres Jesu Kristi vilja, som fullbordas i mig; hvarom 

 icke, gån bort i det yttersta mörkret!" I samma stund ro- 

 pade de med hög röst: „ve dig, Makarius, att all vår möda 

 med dig är förgäfves och vi icke vinna något på dig!" Den 

 heliga svarade och sade till dem: „ickc gör jag detta af 

 egen kraft utan af min Herres nåd, som är med mig.*' Och 

 de försvunno och syntes icke till. 



Från den dagen började Herren gifva honom fred för 

 dämonernas alla anfäktelser, och han lefde i Ijuflig själsfrid. 

 Dock var han icke utan lidande en enda dag ända till sin 

 bortgång ur denna världen, men han beslöt att sätta sig Fol. 48 b. 

 öfver pröfningarna, som kommo öfver honom. Sålunda höll 

 han sitt sinne vaket hvarje stund enligt den själsgodhet 

 Herren gifvit honom från hans ungdom. När han sålunda 

 blifvit ålderstigen, bådo många att han egenhändigt skulle 

 kläda dem i munklifvets heliga drägt. På detta sätt blefvo 

 otaligt många hans lärjungar, hvilka vinlade sig om hans 

 rättskaffens och heliga seder och följde dem. Och han 

 bjöd dem alla att vara i församlingar på särskilda platser i 

 öknen. Dessa utmärkte de åt sig till boplatser, och han gaf 

 dem deras namn. En af dem låg mellan fader Johannes" 

 kloster och ett annat, som tillhörde fader Pesoes, en andlig 

 broder till fader Johannes, hvilka voro lärjungar af fader 

 Bemui, en lärjunge af den heliga fader Bantu, en lärjunge 

 af vår fader, fader Makarius. Den heliga fader Makarius 

 lefde tills han såg fyra kloster talrikt bebodda, och han 

 profeterade om dem med den hehga anda och sade: „be- 

 träffande dessa fyra kloster är det vår Herres Jesu Kri- 

 sti vilja, att de skola varda såsom de fyra drcqjarfristä- foI. 49 a. 

 derna ^) hos Israels barn. Konungen Kristus har grundat 

 dem på detta bärg för att de skola vara en tillflyktsort för 

 hela världen, för dem, som vilja hålla sin själ vid lif, i det 

 de undfly denna världens ondska och synd för att förnyas 

 i Gud och omvända sig från sina onda vanor. Det första 



') Jmfr Jos. 21, 21. 



