63 



och finner Eder i mig och mig i Eder i kraft af goda ger- 

 ningar och människokärlek och kropps- och själsrenhet och 

 kärlek till Gud, för hvars skull Eder vederfares det, som I 

 liden med jämnmod, då skall jag införa Eder i de heliga bo- 

 ningar, i hvilka edra fäder och fäders fäder dväljas." 



Detta talade och profeterade den heliga profeten apo- 

 steln och vittnet, vår fader, fader Makarius. Alla som hörde 

 det grepos af undran och prisade Gud, i det de omtalade, 

 huru det blifvit uppenbaradt denna heliga, fader Makarius, 

 af den heliga anda, parakleten, som bodde i honom, ting, 

 som skulle hända i alla tider och vederfaras hans lärjun- 

 gars hemvist, hvilka han församlat, för att de skulle anses 

 värdiga att af honom iklädas hans heliga tjänaredrägt, och 

 hvilka han gjort till sina lärjungar, för att de skulle undfly Fol. 50 b. 

 deras onda gerningar, som tillväxa i denna onda värld, och 

 sålunda genom hans myckna kärlek hålla sina själar lef- 

 vande i det himmelska riket, i den heliga och stora fader 

 Makarius' läger, hvilken vår Herre och frälsare Jesus Kri- 

 stus, vår sanna Gud, utvalt till sin tjänare. 



Då den heliga fader Makarius, såg sina grenar frodas 

 och att hans andliga utsäde utbredde sig och grodde, fröj- 

 dades han och betraktade med glädje, hurusom träden, hvilka 

 han planterat på hällebärget, buro andliga frukter utan uppe- 

 håll. Så undfick han Guds nåd, att han sade vid sig själf: 

 ,,allt som blifvit af min Herre och Gud, Jesus Kristus, taladt 

 till mig, se det har jag förnummit och sett med egna ögon 

 och vidrört med mina händer." 



I själfva värket bodde icke blott ägypter på detta bärg, 

 utan från många länder församlades folk till den heliga, från 

 Romanien, Bysantien, Italien, Hispanien, Libyen, Asien, Pen- 

 tapolis, Kappadokien, Makedonien och från Syrien, Palestina 

 och Armenien. Hans ögon fingo se allt det, som blifvit ho- 

 nom sagdt om dem, och det gick i fullbordan inför hans ögon. 



En dag då den heliga redan nått sin svaghetstid, lade Fol. 51 a. 

 han sig i solen i sin boning. Då församlade sig dämonerna 

 och kommo till boningens dörr i skepnad af kringvandrande 

 människor och bultade på dörren och sade: „vi bedja dig, 



