64 



visa oss den ynnesten och gif oss en allmosa!" Men då han 

 hörde deras röst, teg han och svarade dem icke. Då sade de 

 till hvarandra: „han sofver tungt! Kanske är han död! Så 

 finge vi ro från bekymret med honom! Ty hans själ är med 

 Guds hjälp starkare än diamant och har gjort all vår möda 

 fruktlös, så att de lidanden med hvilka vi hemsökt honom, 

 alls icke gjort intryck på honom. O att han vore död 

 och vi finge fred för hans anstormning ! Kanske skulle efter 

 hans död dessa skaror förskingras och öknen åter blifva 

 öfvergifven af dessa heliga människor, såsom den var förut." 

 Den heliga hörde på dem och höll sig stilla och tyst. Slut- 

 ligen blefvo de ängsliga och oroliga i det att fruktan och 

 förvirring kom öfver dem. Och de togo stenar och sökte 

 krossa dörren. Äfven härunder betraktade den heliga dem. 

 Till sist togo de stenar och stenade den gamla utifrån. Men 

 Herren skyddade honom mot dem, så att ingen af dem 

 Fol. 51 b. nådde honom, utan han sof i ro, medan stenarna träf- 

 fade hvarandra. Därpå talade de, som om Makarius värk- 

 ligen varit död, och började gråta af glädje i det de jub- 

 lade öfver hans död och blefvo högljudda, så att bröderna 

 hörde och skyndade att taga reda på hvad det var. Men 

 då stod den gamla hehga upp i kraft af den heliga anda, 

 tog till orda och sade till dem: „Herren straffe Eder och 

 utrote Eder från hela jorden!" Då de hörde hans röst och 

 sågo att han icke var död, kastade de stoft i luften och 

 ropade: „ve, du har åter öfvervunnit och besegrat oss, o 

 gubbe, olycksfödda." Och han bannade dem i Herrens namn, 

 och de flögo bort som gräshoppor. 



• När bröderna sågo att han öfveransträngde sig, bådo 

 de honom hvila sig från sina myckna göromål. Men han 

 svarade och sade till dem: „ringa tid återstår för mig och 

 allting skall fullbordas. Men jag mottager (gerna) eder väl- 

 villiga omtanke om min svaghet, ty jag ser att i edra hjär- 

 tan värkligen finnes godhet". 



En dag mot aftonen, då den heliga fader Makarius äm- 

 nade intaga sitt mål, inträdde till honom en af hans lär- 

 jungar och sade till honom: ,,en man är kommen från 



