67 



ocli kommit ölVcrens om köpet, bad hon att få framsätta 

 för honom ett bord för att han skulle intaga ett mål. Han 

 svarade och sade till henne: „munkar pläga icke äta vid 

 denna tid. Det är ännu för tidigt." Men satan hade upp- 

 tändt i henne otuktiga begär, och hon sade till honom utan 

 att blygas: „det är mig likgiltigt, om du äter eller icke äter. 

 Men stå upp och låt oss ligga när hvarandra!" Men han, 

 den heliga fader Älakarius" heliga lärjunge, ropade med hög 

 röst och sade: „min heliga faders Gud, bevara mig i kraft 

 af hans böner!" I samma ögonblick rycktes den unga man- 

 nen med sina varor bort och försattes framför sin heliga 

 mästares fader Makarius' port i öknen. Och den heliga vi- Fol. 54 a. 

 sade sig för honom i följd af kvinnans frestelse och stod i 

 bön. Då han trädde in till sin mästare, fann han honom 

 med utsträckta händer bedjande för honom att Gud skulle 

 frälsa honom. Så snart den gamla fick se honom, tog han 

 till orda och sade till lionom: ,, mottag vår Herres nåd, min 

 son! Han som ryckte Filippus ^) undan den troende, han 

 har burit och hemtat dig till mig. 



Emellertid, mina vänner, nöja vi oss nu med det sagda. 

 Ty ingen är i stånd att uppräkna de mäktiga ting och un- 

 der, som Gud gjort genom den heliga fader Makarius, ej 

 heller mängden af de gerningar han gjort, isynnerhet som 

 de förtjänster han egdo af många personer blifvit beskrifna 

 i andra skrifter. 



För den heliga, stora och utvalda, vår fader, fader 

 Makarius, försvagades kroppen af hans långa lifstid, och hans 

 lekamen föll af i följd af mödor och bekymmer, som han i 

 det fördolda påtog sig. Men i följd af den andliga lönen för 

 hans arbete märkte ingen det ända till hans död. Ty han be- Fol. 54 b. 

 varade omsorgsfullt sin själ för människornas förhärligande, 

 såsom han blifvit befald af den heliga keruben, som talade 

 med honom i begynnelsen. Då hans ögons ljus hade för- 

 svunnit i följd af hans långa lifstid och myckna arbete 

 — hans lilstid belöpte sig nämligen till nitiosju år — bör- 



') Jmir Apostl. gern. 8, 2(i— 40. 



