74 



Fader Bafnutis den heliga, den första bla ndvå rfaders, 

 denna fromma fader Makarius', lärjungar har vittnat: medan 

 vi voro hos vår fader, den heliga fader Makarius, när han 

 gaf sin anda åt Gud, voro där några andra heliga gamla 

 män, som sutto och vakade, och de sågo den heligas själ, 

 då den utgick ur hans kropp, stråla oändligt många gånger 

 starkare än solen, och med kerubens hjälp lägrade den sig 

 på de himmelska h viloplatserna hvilkas härlighet ingen kan 

 beskrifva. Då dämonerna sågo detta, ropade de och sade: 

 „har du gått oss ur händerna, Makarius?" Han svarade och 

 sade: „icke ännu." Då han kom i etern, ropade dämonerna 

 åter: ,,har du undgått oss, Makarius?" Hansvarade: ,,ännu 

 Fol. 60 a. icke." Då han var högt uppe och satte ena foten innanför 

 (himmelns) port, ropade dämonerna med hög röst och sade: 

 „har du inträdt, Makarius?" Han svarade dem: „ändtligen." 

 Då han steg in med andra foten, ropade dämonerna grå- 

 tande: ,,har du inträdt, Makarius?" Då ropade den heliga 

 med hög röst, så att hela luften genljöd och hela jorden 

 skalf för kraften af fader Makarius' stämma, och sade: ,,jag 

 annammar vår Herres Jesu Kristi, min sanna Guds, nåd; han 

 har befriat och räddat mig ur edra händer och ur edra 

 många nät och edra tallösa snaror. I sin kärlek har han 

 ansett mig värdig de himmelska saligheterna och på grund 

 af sin öfvermåttan stora människokärlek." Därpå tog han 

 honom bort och dolde honom för dem och förde honom in 

 i sina härliga boningar, han, vår frälsare Jesus Kristus, hvil- 

 ken han älskade af hela sitt hjärta. 



Måtte det ske och vederfaras äfven oss, att vi anses , 

 värdiga dessa samma boningar med hvilka vår heliga fader, 

 fader Makarius, bevärdigats genom nåden och barmhertig- 

 heten och människokärleken hos vår Herre och Gud och 

 frälsare, Jesus Kristus! Honom tillkommer äran och härlig- 

 heten och dyrkan jämte hans fader och hans lefvande och 

 heliga anda, nu och alltid och i evigheters evighet, amen. 



