90 



strålande växtlagret och det kan nu inträffa att detta lager 

 besitter en litet lägre temp. (se Tab. Il, pag. 29. Om Natt- 

 frosterna och samma Tab., pag. 35 On Night-Frosts 2'' O'" a. 

 m.) och under sådant förhållande blifver jordytan en mycket 

 svag värmekälla för detta växtlager. Ar växtlagret upptill 

 glesare, så antager luften invid detsamma och invid jord- 

 ytan mycket snart samma temperatur och då upphör jord- 

 ytans karakter af värmekälla i förhållande till växterna 

 ofvanom. ^) 



Under sådana förhållanden hade jag intet skäl att när- 

 mare öfverväga de företeelser, som försiggå uti ifrågava- 

 rande jordlager, isynnerhet som det ju aldrig förekommer 

 att under en frostnatt uppvärma själfva jorden. Således: 



emedan de värmemängder, som genom strähiing (eller 

 pjå annat sätt) utgå från jordlagret O — 40 cm under ytan 

 hafva samma låga temperatur som jordytan^ så utöfva de 

 under en frostnatt så ringa inflytande att detta kan all- 

 deles lemnas åsido. 



De observationer, hvilka gifvit anledning till ofvan- 

 stående slutsats, finnas publicerade pag. 7 — 8 »Om Natt- 

 frosterna» och fullständigare pag. 10 et 11 »On Night-Frosts». 

 När tvänne termometrar utlades på marken så att deras 

 kulor sväfvade fritt i luften d. v. s. icke berörde jorden 



^) För att riktigt klart åskådliggöra detta enkla förhållande, så 

 skola vi antaga att vi hafva ett rum, hvars temperatur hålles konstant 

 vid t. ex. — 10° samt att vi i detta rum insätta 2:ne isstycken vägande 

 hvardera 1,000 kg det ena af — 10° det andra af — 5°. Då innehåller 

 det senare 2,500 Gal. mera värme än det förra. Kunde vi nu ställa 

 så till att värmeutbytet skedde endast genom strålning mellan isstyc- 

 kena, så skulle efter en temligen lång tid bägge isstyckena hafva en 

 medeltemperatur af — 7°,5. Vore åter rummets temperatur — 5°, så 

 skulle värmeutbytet ske på mycket kortare tid, emedan den värme- 

 strålande ytans temperatur i senare fallet är — 5°, men i förra fallet 

 mycket nära — 10° d. v. s. den strålande ytans temperatur-öfverskott 

 är i förra fallet 5° och i senare mycket nära 0°. — Ju närmare krop- 

 parnes (härofvan jordytans och växternas) temperaturer ligga intill 

 hvarandra, desto mindre blifver värmeutbytet; äro temperaturerna lika 

 så är det ^0. 



