111 



silt naiva resonnemang förbisett! N-år rök och vattenånga 

 utbreda sig ötVer ett fält, så strålar en del af värmet nedåt 

 en annan del uppåt; ju lägre röklagret är, desto mera komma 

 de ofvanom detsamma belägna luftlagren, till följd at deras 

 större täthet och ökade absorption, att tillgodogöra sig det 

 uppåt strålade värmet, på samma gång som den uppsti- 

 gande ännu varma vattenångan, i dem kondenseras och 

 bidrager till deras uppvärmning. Ju närmare de skyddade 

 vä.N terna detta försiggår, desto kraftigare skall naturligtvis 

 verkan däraf blifva. Hr H:s förslag att experimentera med 

 röklager i olika höjd, förefaller, oafsedt svårigheten att åstad- 

 komma något dylikt (ty rökens höjd öfvcr jorden bestämmes 

 af rådande atmosferiska förhållanden och kan ej placeras 

 hvar som hälst) ej allenast alldeles omotiveradt utan ock 

 tydande på oriktiga förutsättningar. 



På grund af föregående, såsom vi sett alldeles oriktiga 

 resonnemanger, börjar Hr H. nu orda om torfhögarnes före- 

 träde framför facklor, hvarvid de förras nackdelar alldeles 

 förgätas. — 



Vi skola ett ögonblick gå in på Hr H:s tankegång 

 och besluta oss att skydda 10 ha med brinnande torlhögar. 

 Huru många skola vi placera på 10 ha? Härom lemnar Hr 

 H. ingen upplysning, men af de vackra försöken å Kronoborg 

 (Frostkommissionens bet.) framgår att å 46 ha 32 torlhögar 

 utöfvade en skyddande verkan. Med anledning däraf att vårt 

 fält är mindre, skola vi öka torfhögarnas antal i förh. till arealen 

 och på 10 ha utsätta 10 torf högar. Har den ärade läsaren 

 någon gång sett röken från en skorsten uppstiga en lugoi 

 och klar afton? Säkerligen och han minnes nu väl också 

 att den bildar en rakt uppstigande pelare med en högst 

 ringa utbredning ofvantill. Placeras en skorsten därtill, men 

 ej alltför nära, så beter sig röken på samma sätt. Tända 

 vi nu våra tio torlhögar en frostnatt, så kunna vi få den 

 glädjen att se 10 vackra rökpelare uppstiga rakt i höjden 

 och därmed fortfara intill dess frosten har hunnit utföra sitt 

 förstörelseverk. Detta inträffade verkligen under försöken å 

 Kronoborg den 10 Sept. 1892 på morgonen. Röken steg 

 rakt upp, den utbredde sig ej vidare, och Hr Lång var af 



