116 



Med tillhjälp af fenomenet med nedregnande öfverkyld 

 genomskinlig dimma, kan man på ett tillfredsställande sätt 

 förklara de starka temperaturfall, hvilka Hr H. närmare 

 beskrifver, efter Hr Kihlmans redogörelse för inträffade natt- 

 froster under år 1892. 



De synas vara temligen ovanliga, men kunna nog in- 

 träffa äfven i sydligare delar af landet. När jag först bör- 

 jade mina försök å Notsjö, hörde jag berättas att man 

 vid en förstörande nattfrost i medlet af Juli observerat här 

 och där tjock is på ett dragdike, som genomlöper det fält, 

 på hvilket mina försök sedermera utfördes. 



Granskar man Met. Centr. Anstaltens observationer 

 (Homén 1. c. p. 154) från de trakter, hvarest det starka 

 temperaturfallet inträffade och jämför dem med månads- 

 isothermerna, så finner man att temperaturen 2'' p. m. med 

 omkr. 3° understigit medeltemperaturen. Här förelåg således 

 en allmän sänkning af temperaturen, dock ej alltför ovanlig. 

 Ännu så sent som 9'' p. m. var temperaturen i luftlagret 

 ofvan jorden 3° ä 4^ öfver 0°. 



Efter fuktig ostadig väderlek hade i de trakter, hvarest 

 frosten starkast härjade, inträffat W eller NW vind, åtföljd 

 af allmän temperatursänkning. Där vinden lugnade ^) i tid 



mycket vanställande sätt. Han lägger hufvudvigten på det faktum att 

 temperaturen stiger till 0° vid dimmans beröring med jorden. Huru 

 vilseledande detta är finner läsaren af ofvaustående. 



Uti Hr H:s arbete finner man på flere ställen, emedan han för- 

 bisett afdnnstningen från jordlagret närmast jordytan, en ansträngning 

 att finna någon förklaringsgrund för de stora daggmängder han obser- 

 verat på sina dukar; han vill nämligen nödvändigt finna dem nästan 

 uteslutande i en kondensation af vattenångan i luften. Hade Hr H. 

 bildat sig en riktig föreställning om fenomenet med den öfverkylda ned- 

 fallande dimman, så hade han icke behöft taga sin tillflygt till det mot 

 alla naturlagar stridande antagande att „eu sakta rörelse (?) hos luften 

 förefinnas, hvarigenom fuktigare luft från de öfre lagren uppblandas med 

 den vid marken redan uttorkade" (H. Om Nattfroster pag. 1)6 — 97). 



De företeelser, hvilka genom detta egendomliga fenomen vunnit 

 sin förklaring (L — m Oni Nattfrosterna, p. 49 — 55, Om Night-Frosts, p. 48 

 — 52), tager Hr H. ej alls till tals och lemnar dem sålunda oförklarade. 



') Hr Kihlman säger (Nattfr. i P^inland 1892 Fennia pag. 25) att 

 frosten äfven vid stark blåst inträffade i Kuusamo (invid Muojärvi); 



