119 



Hr H. måste väl också tänka på en dylik förökning 

 och då han alldeles förkastar min andra metod, så lager 

 han väl minst 40 ggr så mycket som det beräknade? 



Således 40 x 45,000,000 = 225,000 kg kol = vattenånga 

 efter =2,800 nv' vatten vid 100° =28 liter kokhett vatten 

 på h varje m^! ! 



Det synes här varit riktigt af Hr Homén att stanna 

 och betänka sig, och att öfvergå till samma ståndpunkt 

 som hans ärade meningsfränder, näml. att förklara allt frost- 

 skydd för omöjligt! I stället yrkar Hr H. att mina bägge 

 metoder skola försökas, lämpligast med — brinnande torl- 

 högar! 



Sådana värmemängder äro i uppenbar strid mot 

 erfarenheten och hafva framkommit af orsak att Hr H. 

 anser sig böra uppvärma ej allenast växterna på jorden utan 

 äfven ett jordlager af 0,4 m. 



Hvad nytta Hr H:s arbete, sväfvande i alla riktningar 

 på möjligheternas stora haf, må hafva för jordens bruk och 

 odling i allmänhet, vill jag ej här beröra, men för be- 

 främjandet af frågan om det artificiella frostskyddet, kan det 

 endast åstadkomma förvirrad uppfattning, hvilken lätt kunde 

 vinna ett fastare insteg. Detta är högeligen att beklaga, 

 ty det kunde hafva till följd att frågan om frostskyddet, 

 som dock gäller tusendens timliga väl, hos oss uppskjutes 

 till en obestämd framtid. 



Förvirringen har uppkommit däraf, att Hr Homén sökt 

 att besvara frågan: huru mycket värme bortgår från ett fält 

 under en frostnatt? och ej hufvudf rågan: huru mycket värme 

 behöfver man minst tillföra ett fält för att förekomma frost- 

 skada? Det likhetstecken han tyckes sätta mellan bägge 

 värmemängderna är liufviidfelet. 



Lyckligtvis hyser jag grundadt hopp att metoder och 

 facklor komma att pröfvas på flere orter, såväl i mellersta 

 Europa som i N. Amerikas Förenta Stater, så att frågan 

 om dem ej blifvcr behandlad uteslutande i våra små för- 

 hållanden. 



