144 



Herr L. fortsätter: »Ehuru Hr H. mycket väl vet att 

 isbildning kan försiggå utan frostskada, så förkastar han utan 

 vidare mina antaganden (is af 0,i mm. tjocklek på hela ytan) 

 och säger att marken ofta observerats frusen till 100-faldt 

 större (1 å 2 cm.) djup. Hr H. borde dock veta att mar- 

 kens frysande vid frostskada är ett mycket sällsynt fall och 

 beror på lokala omständigheter, såsom fördjupningar i mar- 

 ken äfvensom tillfälliga orsaker, till hvilka nedan jag ytter- 

 ligare skall komma. Hr H:s invändningar, såsom beroende 

 på fullständig missuppfattning, hafva derför ej den ringaste 

 betydelse » . 



Jag måste som svar hänvisa till min framställning om 

 isbildningen ss. 146—147, 175—178 och 203 i min bok. 

 Hvad jag i dessa frågor skulle missuppfattat kan jag san- 

 nerligen ej förstå. Faller är det kanske endast vid de lätta 

 froster då »isbildning kan försiggå utan frostskada» som 

 frostskyddet skall användas? 



Vi komma så till försöken med frostfacklorna i Urdiala 

 1880. Jag säger derom bland annat (H. s. 19ö) /lempera- 

 turen fmner Lemström o° ä 4° högre på det skyddade om- 

 rådet af fältet än utom detsamma. Härtill måste dock an- 

 märkas att termometrarna på det skyddade området äfven 

 innan facklorna tändes (^''2 1 1 tiden) voro lika mycket högre 

 än den eller de termometrar utom detsamma hvarmed jäm- 

 förelserna gjordes. Termometerobservationerna synas mig 

 sålunda icke bevisa någon temperaturhöjning förorsakad af 

 facklornas bränning». 



Härtill genmäler Herr I^emström (II. sid. 22): »Den 

 ringa erfarenhet Hr H. äger uti försök mot frostskada på 

 fältet har föranledt honom att underskatta frostfacklornas 

 betydelse och i sin ifver att nedsätta deras verkan har han 

 gått ganska långt». Följer mitt anförda yttrande, hvarefter 

 fortsattes : 



»Faktum är nu att jag beräknat detta temperatur- 

 öfverskott genom att fafia wcO eltal af alla observationer 

 under vissa timmar på det skyddade fältet och jämföra detta 



