171 



vistas och röra sig diirstädes, såsom i sitt eget hus : fäst- 

 ningen diåreniot var i turkarnes våld, och härifrån oroade 

 de staden genom artilleriet och bössor, samt gjorde ofta, 

 drifne af hunger eller annan anledning, utfall för att plun- 

 dra i omnejden. Och då perserne drogo dem till möte, 

 förekommo täta skärmytslingar med förlust och manspillan 

 på hvardera sidan. Ty då turkarne år 1585 i september 

 hade med en stor här eröfrat Tauris och därstädes på min- 

 dre än fyratio dagar byggt en mycket stor fästning samt 

 lämnat 3,0<»0 de tappraste janitscharer till besättning och 

 försett dem med lifsmedel ända till det kommande året, åter- 

 vände de till Turkiet, emedan perserne med vapenmakt liade 

 tvungit dem att under kvarlemnande af flere döde på plat- 

 sen, utrymma staden. 



Vid denna tid höjde ståthållarene i några af de vigti- 

 gaste städerna, anförvandter till en viss Emirchan ^^) af turko- 

 mannernas högadliga familj, vicekonung af Tauris, hvilken 

 prinsen ett år förut med största rätt låtit döda, häröfver 

 förbittrade sina vapen mot prinsen, beskyddade af schahens 



ningar, rättelser beträffande dn kampandes stridskrafter och andra lika 

 underordnade punkter. — Malcolms (History of Pei^sia) misstag har 

 v. Hanimer rättat, och till hans europeiska källor, den förträffliga Mi- 

 nadoi (a. a. pagg. 306—363), Knolles (The general history of the Turkes, 

 Lond. 1600, pagg. S!;>1 — 1002), som kopierar honom, och den för öfrigt 

 ganska otillförlitliga Sagredo (Memorie istoriche de' Monarchi Ottomani, 

 Bologna 1686). kunde jag foga endast Giovanni Michelis relation (Alberi, 

 a. a. ser. III, vol. 2, pagg. 284 — 294) och den nyss berörda, såsom från 

 ett åsyna vittne härstammande, mycket intressanta skildringen af Don 

 Juan de Persia, föll. 64 — 108, hvilkens fader stupade framför Tauris 

 och som själf var i hären vid tiden då Hamsas mord skedde. Men båda 

 skulle öfverallt endast bekräfta v. Hammer i hufvudsakerna. Jag in- 

 skränker mig till att på lämpligt ställe inflicka någon detalj. 



^*) I själfva verket var turkomannernas ovilja, som härledde sig 

 från Emirchans död, det som i främsta rummet hindrade den ener- 

 giske och krigsvane prins Hamsa från att skapa ordning gent emot 

 turkarne, trots hans talrika, djärfva och lyckliga skärmytslingar; jmfr. 

 v. Hammer, a. s. pag. 176; Alberi, a. s. pagg. 284, 292: Minadoi, a. a. 

 pag. 287; Don Juan, a. a. fol. 98. 



