173 



Då för tiden befann jag mig redan i Taiiris. Alt in- 

 taga denna fästning utgjorde en icke ringa .svårighet för dem, 

 alldenstund de iiro fullkomligt oerfarne i detta stridssätt. 

 Och ehuru de hade två mycket stora kanoner, med hvilka 

 stora stenkulor kunde afskjutas och hvilka de hade låtit för- 

 färdiga efter det turkarne lämnat staden, förstodo de sig 

 icke på deras användning: men då infann sig en viss indier 

 och började att med mycken skicklighet sköta dem, och se- 

 dan en bresch blifvit skjuten, befalde prinsen de sina att 

 angripa. Men de blefvo af turkarne tappert tillbakakastade, 

 och det visade sig vid detta prof att perserna, bland hvilka 

 flere stupade, föga duga för sådant krigssätt ^'). 



Detta angrepp egde rum den 4 september; emellertid 

 kom underrättelsen att turkiska hären var i antag för att 

 understöda fästningen. Då schahen icke hade nog soldater 

 för att hålla stånd mot den, gaf han åt folket tillåtelse att 

 på bästa sätt bringa sig i säkerhet. Därföre drogo alla in- 

 vånare i Tauris den 8 september ut ur staden, tagande 

 med sig så mycket som de förmådde bära och lämnade 

 staden tom. Största delen af dem flydde till Kaswin; då 

 gjorde äfven jag detsamma. Schahen och prinsen blefvo 

 med hären kvar i Tauris och afvaktade säker underrättelse. 

 Då de sedan hörde, att turkarne voro alldeles nära och så 

 talrika, att de icke egde tillräckligt stridskrafter för att mot- 

 stå dem, förstörde de sina båda kanoner för att dessa icke 

 skulle falla i fiendernas händer och lämnade staden den 12 

 september samt begåfvo sig till Gendsche ^^), en stad som är 

 belägen i Sirican, icke långt från Kaspiska hafvet, och från 

 Tauris på ett afstånd af ungefär sex dagsmarscher. Så drogo 



*"; Skildringar af dessa drabbningar framför fästningen Tauris 

 finnas hos Don Juan, fol. 99 v. och ft. 



^*) Om Gendsche, eller i arabiserad form Dschanse, se Istachri, ed. 

 Mordtmann.lpagg. 88, ]64: Edrisi, I, pag. 180; Maräsid, I, pag. 2(i8 och 

 V, 103, hvarest den öfriga litteraturen står att finna; Muschtarik, pag. 

 376 och Barbier, a. a. pag. 171 med anm. — Med det följande Sirican, 

 som också hos Vecchietti heter Seruan, kan endast Schirwau afses, jrafr. 

 Barbier, a. a. pag. 349. 



