Ift4 



Detta exempel visar tydligt, att om Persiens kust skulle 

 stängas för Ormus, denna ej längre skulle förblifva Ormus. 

 Men antag att man också i några månaders tid, såsom un- 

 der en vanlig belägring, skulle uthärda vid detta trångmål, 

 så skulle man dock i längden masta öfvergifva staden, eller 

 utan svärdshugg gifva den åt den förste bäste. Nu hafva 

 vi endast att tänka på turken, som ständigt har haft icke 

 ringa lust till den och en gång, ehuru förgäfves, visat det; 

 ty staden är rik och blomstrande till följd af sin handel och 

 turken skulle hafva stor fördel af den, för de många, för 

 honom nödvändiga artiklars skull, hvilka han beständigt 

 hemtar därifrån, och emedan detta är den rätta vägen för 

 den som vill komma öfver till Indien. Desto mer hafva tur- 

 karne skäl att trakta efter Ormus, som de lida så stor brist 

 på trä på Basras *) och Babyloniens kuster, hvilka gränsa 

 till Ormus, att de få galérer, hvilka de kunde beväpna, skulle 

 kosta nästan lika mycket som om de vore af silfver. Ty 

 ehuru Persiens kust icke är skogrik, så är den dock icke så 

 fattig att den icke kunde lämna något virke, om också icke 

 särdeles brukbart för galérer, så åtminstone för andra rätt 

 goda skepp. — Mången skall säga, att Ormus ännu icke på 

 länge behöfver frukta för att turkiska vapnen skola från 

 Tauris, hvarest de nu äro, komma ända till persiska kusten. 

 Detta medger jag, ty karavaner, för att icke tala om härar, 

 skulle man icke på kortare tid än 50 dagar föra dit, den 

 tid oberäknad, som man måste rasta. Det oaktadt är bör- 

 jan vid stora företag det svåraste, och då turkarne lyckligt 

 öfvervunnit denna, har man allt skäl att frukta för det som 

 kan följa, oafsedt att, såsom man väl vet, saker hvilka på 

 vanlig väg först inom ett år komma till stånd, under krig 

 ofta ske på en dag, till följd af någon hiindelse. 



Den dag som är, är riket fullt af rebeller och allt är 

 bragdt i förvirring. Folken äro så utmattade genom kriget 

 och utgifterna, och däraf att de icke kunna sköta sina an- 



*) Angående F.asra se Ritter, a. a. XI, pagg. 1032 ft'. 



