244 



formiga bakterierna eller bacillerna tilfväxa sålunda något i 

 längd och dela sig därefter i två lika långa hälfter. När 

 hvarje af dessa i sin tur uppnått en viss längd, delar den 

 sig åter och sålunda fortgår det i oändlighet. Man har iakt- 

 tagit att en bakteriecell inom tjugu minuter erhållit nödig 

 storlek, för att dela sig, och på grund häraf beräknat att 

 under gynnsamma yttre förhållanden af en enda bakterie 

 inom åtta timmar kunna alstras öfver sexton miljoner och 

 inom ett dygn många miljarder bakterier. 



Den rol, dessa bakterier spela i naturen, är af utom- 

 ordentligt stor betydelse. Utom dem vore det snart sagdt 

 omöjligt för alla högre organismer att existera. Då de näm- 

 ligen upptaga från andra organiska väfnader och vätskor 

 de för sin tillväxt nödiga ämnen, bidraga de i hög grad till 

 dessas förvandling och sönderdelning i alt enklare och en- 

 klare föreningar. All förruttnelse och förmultning åstad- 

 kommes sålunda uteslutande genom bakterierna. Och slut- 

 resultatet af deras värksamhet är bildandet af de kväfvefria 

 föreningarna kolsyra och vatten samt af de kväfvehaltiga 

 ammoniak och salpetersyra, hvarvid de i organismerna in- 

 gående sakerna frigöras. 



På samma gång bakterierna på detta sätt undanskaffa 

 de döda organismerna, bereda de rum och näring för de 

 lefvande. Ty af de nyss nämnda sönderdelningsprodukterna 

 hämta växterna sitt byggnadsmaterial. Och växterna i sin 

 tur tjäna djuren till näring. Ytterst baserar sig sålunda cir- 

 kulationen inom den organiska naturen på de mikroskopiska 

 bakteriernas osynliga värksamhet. 



Bakteriernas betydelse i stort för landtbrukaren är altså 

 lätt insedd. Lika litet, som något organiskt lif öfverhufvud, 

 vore utan dem något jordbruk möjUgt. 



Emellertid är det väl bekant att en icke ringa mängd 

 bakterier förhålla sig fientligt till människan och hennes 

 värksamhet, ja till och med hota hennes lif. Och dessa 

 bakterier, de s. k. patogena, äro de, hvilka den stora all- 

 mänheten hört omtalas framom andra. Också för landt- 



