263 



på af honom närmare utvecklade skäl att flacherin endast 

 under kall och fuktig väderlek erhåller ett snabbare förlopp 

 och sålunda blott under vissa omständigheter kan i högre 

 grad bidraga till målet, larvernas utrotande. Hofmanns för- 

 hoppningar alt de i skogen efter flacherin 1890 förefintliga 

 bakterierna skulle följande vår i god tid förgöra larverna 

 hade icke häller förvärkligats. Sommaren 1891 voro talrika 

 bestånd åter alldeles hvita af fjärilar. 



I viss motsägelse emot antagandet af den fuktiga vä- 

 derlekens gynnsamhet synes det sätt stå, hvarpå v. Tubeuf 

 anser bacillerna hufvudsakligen sprida sig på större afstånd. 

 Detta sker nämligen, enligt hans förmodan, genom vinden, 

 som likväl kan föra med sig bacillerna blott i alldeles torrt, 

 stoftlikt tillstånd. Af intresse äro hans med stor framgång 

 krönta försök att i buljong odla baciller, hvilka fem dagar 

 hållits i torra steriliserade petriskålar, hvarigenom deras 

 resistens i torrt tillstånd bevisats och möjligheten af en ut- 

 bredning genom vinden ådagalagts. Så väl i Baiern som 

 Wurtemberg har man dock iakttagit att larverna i parker, 

 som legat blott P/j timmes väg från sådana, där flacheri 

 starkt utbrutit, gått helt och hållet fria från farsoten. 



v. Tubeufs slutresultat utmynna sålunda i följande af 

 honom ^) närmare formulerade satser: flacherin är en farsot, 

 beroende på bakterier, hvilken emellertid blott under vissa 

 därför gynnsamma dispositionsförhållanden hos larverna 

 snabt utvecklar sig, hvaremot dess förlopp vanligen är vida 

 långsammare än man hoppats; under farsotsåret kan ännu 

 kalätning ega rum genom de sjuka larverna; farsotens vi 

 dåre utbredning är slutligen ytterst osäker. De af honon: 

 våren efter en flacheriepidemi undersökta äggen innehöUo 

 inga bakterier. 



Emellertid hafva andra författare en motsatt erfarenhet 

 beträffande flacherin. Forsdirektor Dörr er i Stuttgart be- 

 rättar sålunda att i Oberschwaben flacherin flerstädes utbredt 



*) Weitere Beobachtungen iiber die Kranklieiten der Noune: 

 Forstl.-naturw. Zeitschr. 1, p. 277 (Juli 1892). 



