270 



såsom en förruttnelsebakterie och hvilken han såsom sådan 

 ställer helt och hållet utom räkningen ^). Men måhända är 

 just denna „förruttnelsebakterie" den värkliga flacheribacillen 

 hos nunnan. Till denna fråga skall jag senare återkomma. 



v. Tubeufs nyss anförda afhandling är den sista af de 

 i detta ämne mig tillgängliga uttalanden från Tyskland, där 

 det, såsom synes, tilldragit sig icke så liten uppmärksam- 

 het, utan att dock ännu kunna sägas vara studeradt med 

 den metod och utförlighet, som det ovilkorligen kräfver, in- 

 nan det sista ordet om möjligheten af en på konstlad väg 

 genomförd massinfektion af de härjande larverna i skogen 

 kan anses vara fäldt. 



Orsaken därtill, att jag emellertid så vidlyftigt redo- 

 gjort för denna fråga, är den att den icke saknar sitt sär- 

 skilda intresse äfven för oss och vårt landtbruk. 



Också i Finland hafva vi under senaste år haft att 

 kämpa med en insekthärjning, hvars utsträckning väl kan 

 jämföras med nunnelarvens i södra Tyskland. Ängsmaskens 

 ödeläggelser hufvudsakligen i landets västra kuststräckor, 

 hvilka begynte 1889, hafva knappast ännu på alla orter af- 

 slutats. Under åren 1889—1891 förstördes af denna larv, 

 larven af en nattfjäril, Charaeas graminis, enligt beräkning 

 all skörd från i rundt tal 70,000 tunnland och den skada, 

 den under 1889 — 93 åsamkat, har uppskattats motsvara en 

 förlust af 5,000,000 mark. 



Hofmanns ofvan citerade år 1891 utgifna broschyr 

 „Insectentötende Pilze", hvari uttalas tanken att bekämpa 

 nunnan medels flacherin, föranledde äfven mig att under 

 den resa, jag på K. Finska Hushållningssällskapets bekost- 

 nad sommaren 1892 företog i och för undersökning af ängs- 

 maskens härjningar i Österbotten, emot dessa söka inslå 

 samma väg. 



De af mig och andra därtill instruerade personer före- 

 tagna försöken att alstra flacherin genom att uppföda ängs- 

 mask i behållare under möjligast ohygieniska förhållanden 



1) v. Tubeuf, 1. c. p. 119. 



