277 



olika insektarter. Stundom torde, såsom hos nunnelarven, 

 dessa symptom kunna frambringas af flere än en bak- 

 terieart. 



Genom direkt stickympning införda i kroppen, synas 

 emellertid flere af de kultiverade patogena bakterierna blifva 

 dödsbringande äfven för talrika andra insekter, än deras 

 typiska ,, värdar". Detta i likhet med bacillus typhi muriiim 

 (se ofvan p. 251). 



Däremot synas i de flesta fall ingen infektion på andra 

 insektarter ega rum, om en renodling af den specifika bak- 

 terien med näringen införes per os (eUer genom inhalation). 

 Också samma insektart synes, för så vidt flertalet experi- 

 ment utvisat, på detta sätt inficieras endast i tämligen be- 

 gränsad skala. 



Under sådana förhåflanden vore man böjd att sluta 

 sig till v. Tubeufs åsikt att utspridande i det fria af de för 

 dem specifika „flacheri"-bakterierna bland skadeinsekter icke 

 har någon större betydelse såsom medel till dessas bekäm- 

 pande. 



Frågan är dock ännu alt för ytligt undersökt, för att 

 ett absolut säkert utslag häri skulle kunna fällas. Om man 

 än i en del fall kommit till en någorlunda visshet om den 

 bakterie, som alstrar sjukdomen, äro dock dess biologiska 

 och fysiologiska egenheter ännu tfll största delen outredda- 

 Icke ens det sätt, hvarpå den intränger i och inficierar in- 

 sekten är bekant. Afgjordt är icke heller om bakteriernas 

 virulens icke genom renodling försvagas (om än icke upp- 

 häfves) och om de ej på annat sätt (t. ex. i torrt tillstånd) 

 lämpligare kunna bevaras. Lika litet äro de yttre förhållan- 

 den, hvilka för hvarje olika bakteriearts utveckling äro de 

 gynnsammaste, i något onda fall med full säkerhet fast- 

 ställda. 



Mycket återstår således ännu för forskaren att i denna 

 fråga afslöja, innan man med utsikt till framgång kan börja 

 tänka på „flacherins" användande i praktiken och det lämp- 

 ligaste sättet för dess utspridande i det fria. 



