288 



Sedan den 1 juli 1S43 är foriilemningarnas värd i ko- 

 nungariket Preussen öfverlåten åt en konservator, hvilken 

 den 5 april 1 882 erhöll, likasom generalkonservatorn i Grek- 

 land, en ställning såsom föredragande råd i kultusministe- 

 rium. Han eger att genom resor, inledda förbindelser och 

 andra medel söka väcka det nationella intresset för konst- 

 historiska och arkeologiska minnesmärkens fredande och be- 

 varande. Han eger att inkomma med förslag till ministeri- 

 um, att bringa dettas uppdrag i verkställighet, att bedöma 

 och godkänna uppgjorda förslag till restaureringsarbeten m.m. 

 För inventeringen, i uppdagandet och vården af fornlem- 

 ningar har konservatorn att anlita dels resp. myndigheter, 

 dels privata föreningar och för ändamålet lämpliga perso- 

 ner. Såsom frukter af inventeringen, som påbörjades 1842 

 och hvarpå isymierhet efter år 1868 betydande kostnader 

 blifvit nedlagda, hafva för de särskilda provinserna mer el- 

 ler mindre omfattande arbeten utkommit. 



Förutom fasta anslag till årligt underhåll af vissa forn- 

 lemningar, in summa 215,222 Rmk, disponerades under pe- 

 rioderna 1875—85 i Preussen årligen i medeltal 413,550 Rmk 

 till fasta fornlemningars vård. Dessa summor äro dock 

 mindre betydande i jemförelse med det allmännas uppoffrin- 

 gar för musei-institutionerna. Sålunda utgjorde för samma 

 tid det årliga anslaget för Hohenzollernmuseet och tyghu- 

 set 118,000 Rmk förutom ett tillfälligt anslag af 467,500 

 Rmk till ökade uppköp ; för konstmuseum 408,947 Rmk, för- 

 utom ett till samlingarnas ökande derutöfver beviljat anslag 

 af 325,000 Rmk; för det s. k. Kunstgewerbemuseum 286,000 

 Rmk, för biblioteket 96,000 Rmk, — förutom årsanslagen till 

 det etnologiska museet, postmuseet m. m. 



Då den arkeologiska förvaltningen i de många små 

 tyska och italienska staterna utvecklat sig på olika sätt, 

 skulle en närmare beröring af densamma leda till vidlyftig- 

 het. I Baden har denna förvaltning mycken likhet med den 

 danska. Såsom betecknande för Italien bör emellertid fram- 

 hållas den sträfvan, som delvis ända sen medeltiden der- 

 städes gjort sig gällande, att nämligen hindra och begränsa 



