289 



utiörsclii af antikvariska och konstföremål. Också från 

 denna synpunkt är den i Italien genomförda utförliga in- 

 venteringen al" landets arkeologiska material al' stor bety- 

 delse. På inventering är äfven den jemförelsevis sent på- 

 började vården af fornlemningarna i Portugal och Egypten 

 baserad. 



1 Danmark tillsattes redan 1807 en af historiker och 

 filologer sammansatt kgl. kommission för forntida minnes- 

 märkens vård och ett rikt urval af fornlemningar stäldes 

 derefter åren ]809 — 10 af justieministerium under lagens 

 skydd. JMen af orsaker, beroende dels af lagstiftningen, dels 

 af otillräckliga anslag, medförde dessa åtgärder icke åsyftad 

 framgång. D(4 visade sig vid anstäld undersökning 1847 

 att en stor del af de sålunda under lagen och kommissio- 

 nens vård stälda stenkumlen, graf högar m. m. under tiden 

 bhfvit h. o. h. ellcT delvis förstörda. Den egentliga aktiva 

 vården af Danmarks fornlemningar vidtog först efter utnäm- 

 nandet den 22 december 1847 af en inspektör eller såsom 

 han senare kallades direktör för fornlemningarnas öfverva- 

 kande och den Antikvariska kommissionens upplösning i 

 augusti 1849. Alla fasta fornlemningar, hvilka befunno sig 

 på kronojord, förklarades 1848 för sådana ståtens tillhörig- 

 heter, hvilka vid möjligen förekommande försäljning borde 

 undantagas. Derjemte förmådde direktören, under de om- 

 fattande embetsresor han, åtföljd af fackmän och tecknare, 

 företog i afseende å fornlemningars uppdagande och beskrif- 

 ning, den jordegande allmänheten att ställa talrika fornlem- 

 ningar dels mot dels utan godtgörelse på enahanda sätt un- 

 der lagens hägn. Slutligen fattade riksdagen den 8 februari 

 1873 ett enhälligt beslut att en enquéte öfver Danmarks 

 samtliga forntida minnesmärken skulle med möjligaste skynd- 

 samhet föranstaltas af arkeologer och tecknare. Desse egde 

 att uppgöra planer, teckningar och beskrifningar öfver 

 fornlemningarna, hvilka skulle af staten inlösas, om de icke 

 kunde på annat sätt skyddas. För sådan inlösen beviljade 

 riksdagen ett årligt anslag af 7,000 kronor, hvilken summa 

 1881 höjdes till 10,000 kr. årligen. 



19 



