VHRISTOPHER A VRIYILLIUS 



öfver nordvestra Sibiriens insektfauna. Vid en jemförelse 

 mellan nordvestra Sibirien och Europa fann han nämligen, 

 att antalet af gemensamma arter var störst i det s. k. ur- 

 skogsterritoriet, uppgående till 93 % för Hemiptera hete- 

 roptera och 89 % för Coleoptera, men aftog mot norden, 

 så att det i tundra -territoriet, som helt och hållet ligger 

 inom polcirkeln, var blott 44 % för Hemiptera heteroptera 

 och 58 % för Coleoptera. 



Det synes mig dock sannolikt, att en noggrannare 

 undersökning af det arktiska Europa, särdeles Rysslands is- 

 hafskust, skall medföra upptäckten af flere af de asiatiska 

 arterna i Europa och tvärt om af de europeiska i Asien. 

 Härför synes mig i synnerhet tala den omständigheten, att 

 en jemförelse mellan dagfjärilarna inom det nämnda om- 

 rådet och i Europa visar ett helt annat resultat. Ty af 

 de 20 dagfjärilsarter, som Trybom uppräknar, återfinnas 22 

 i det arktiska Europa; af de öfriga 4 förekommer 1 i det 

 tempererade Europa och 2 i arktiska Amerika. Blott en 

 enda art {Ai*gynnis E>f<i< j /ti<i) återstår således såsom egen- 

 domlig för Asien. I urskogsterritoriet finnas deremot något 

 fiere arter, som ej äro funna i Europa. Dagfjärilarna för- 

 hålla sig således ej på samma sätt som de af Sahlberg be- 

 arbetade grupperna. 



Ehuru således det arktiska området på goda grunder 

 i djurgeografiskt hänseende kan anses såsom ett helt för 

 sig, så kan dock å andra sidan ej förnekas, att Sahlberg 

 och andra hafva rätt, då de framhålla egendomligheterna 

 hos faunan inom vissa områden. På grund af dessa egen- 

 domligheter kan man lämpligen uppställa åtminstone tre 

 underafdelningar. Én noggrannare begränsning af dessa är 

 dock för närvarande ej möjlig på grund af de stora luckor, 

 som öfverallt förekomma i vår kunskap om arternas utbred- 

 ning. De tre underaf delningarna af det arktiska området 

 äro: 1. Det skandinaviskt-arktiska, omfattande Norge, 



42G 



